П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2020 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю.

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

прокурора Проць О.В.

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

та захисника адвоката Романіва В.І.

розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Національного агенства з питань запобігання корупції Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , працюючої начальником відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій Сокальської РДА Львівської області

за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

До Сокальського районного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення пов`язаних з корупцією встановлено, що згідно розпорядження заступника голови Сокальської районної державної адміністрації Львівської області Василишина А.М. від 26.10.2015р. №168/01-02 ОСОБА_1 , з 27.10.2015р. призначено на посаду начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації Львівської області.

Відповідно до запису в особовій картці державного службовця ОСОБА_1 №105 присвоєно 6 ранг державного службовця, категорії «Б».

Таким чином, відповідно до п.п. «в» п.1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», зокрема вимоги Закону, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, та є особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 50 Закону.

ОСОБА_1 , в порушення вимог п.3 ч.2 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення зафіксоване в наказі № 32/02-03 від 26.11.2019р. про призначення ОСОБА_2 (з яким має спільну дитину) на посаду юрисконсульта відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської РДА з 27.11.2019р. в умовах реального конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_1 26.11.2019р., за адресою: АДРЕСА_2 , в супереч вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила про реальний конфлікт інтересів, який виник у зв`язку з виданням наказу №32/02-03 про призначення ОСОБА_2 (з яким має спільну дитину) на посаду юрисконсульта відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської РДА з 27.11.2019р.

Крім цього, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.3 ч.2 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення зафіксоване в наказі № 61/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 20.12.2019р. та наказі №2/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 21.01.2020р., які, зокрема, стосувалися преміювання ОСОБА_2 (з яким має спільну дитину) в умовах реального конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_1 , 26.11.2019р., за адресою: АДРЕСА_2 , в супереч вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила про реальний конфлікт інтересів, який виник у зв`язку з виданням наказів №61/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 20.12.2019р. та наказі №2/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 21.01.2020р., які зокрема стосувалися ОСОБА_2 (з яким має спільну дитину).

Таким діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені частиною 1 статті 172-7 КУпАП та частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

За даними наслідками оперуповноваженим працівником УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України було складено 6 протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією: №30/22, 30/24, 30/26 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та №30/23, 10/25, 30/27 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

У наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованих їй правопорушеннях передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП не визнала. Зокрема зазначала, що ОСОБА_2 працював у Відділі з 04.01.2017р., тобто ще до народження її сина ОСОБА_2 батьком якого він є записаний. Крім цього, в подальшому призначення нею наказом від 26.11.2019р. ОСОБА_2 на посаду юрисконсульта Відділу відповідало її службовим повноваженням щодо призначення на посаду працівників Відділу та було зумовлено метою забезпечення виконання покладених на Відділ завдань. Щодо преміювання юрисконсульта ОСОБА_2 , таке здійснювалося на ряду із іншими працівниками Відділу та не стосувалося його вибірково. Просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнала. Повідомила, що у скерованих до суду протоколах відсутні докази умисних винних її дій, що містять склад інкримінованих правопорушень. Серед іншого зазначила, що крім відсутності реєстрації між нею та ОСОБА_2 шлюбу, вони не проживають разом, відсутній їх спільний побут, останній не бере участі в утримання її сина, аліментів на його утримання він також не сплачує. Дійсно ОСОБА_2 записано батьком дитини, проте він таким не являється. Те що ОСОБА_2 отримував допомогу при народженні дитини відповідає дійсності.

Прокурор в судовому засідання зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, її вина у вчиненні вказаних правопорушень є достатньо доведеною наявними доказами у справі. Крім цього, вказала на те, що заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності у її діях складу інкримінованих правопорушень не відповідають дійсності та спростовуються тим фактом, що у них із ОСОБА_2 існують стосунки, що пов`язані з необхідністю, що зумовлена взаємними правами та обов`язками спільного вирішення питань утримання та виховання їхньої дитини.

Захисник - адвокат Романів С.І. в судовому засіданні повністю підтримав надані суду письмові пояснення ОСОБА_1 та їх мотиви. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 інкримінованих їй правопорушень.

В ході розгляду справи судом задоволено клопотання ОСОБА_1 та її захисника щодо допиту в судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 в судові засідання не прибував, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. 10.08.2020р. судом винесено постанову про привід свідка.

В розпорядження суду 17.08.2020р. із Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області скеровано рапорт щодо неможливості виконання приводу відносно свідка ОСОБА_2 . Вказано, що при спілкуванні із працівниками Відділу з`ясовано, що останній погано себе почуває, очікує результатів тесту на «Covid-19».

Неодноразова неявка свідка, свідчить про його свідоме ухилення від прибуття до суду та затягування розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, захисту, пояснення ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); - у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Як встановлено під час судового розгляду протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, остання згідно розпорядження заступника голови Сокальської районної державної адміністрації Львівської області Василишина А.М. від 26.10.2015р. №168/01-02, з 27.10.2015р. призначена на посаду начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації Львівської області.

Відповідно до дослідженої копії особової картки державного службовця ОСОБА_1 №105, їй присвоєно 6 ранг державного службовця, категорії «Б».

Таким чином, відповідно до п.п. «в» п.1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Дослідженим повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, що сформований 24.06.2020р., встановлено, що згідно актового запису №508 від 22.11.2017р., батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Підставою запису відомосте про батьків є спільна заява матері та батька про визнання батьківства від 22.11.2017р. №46/02-8-5.01-32т.1

Згідно листа начальника відділу ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області від 11.01.2019р. встановлено, що відсутній актовий запис про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Із копії листа Управління соціального захисту населення Сокальської РДА №531-04 від 29.03.2019р., зокрема встановлено, що ОСОБА_2 , 1986р.н. перебуває на обліку в управлінні як одержувач державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , 2017р.н.

Наказом №32/02-03 від 26.11.2019р. начальник відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації ОСОБА_1 призначено ОСОБА_2 на посаду юрисконсульта Відділу з 27.11.2019р.

Згідно листа голови Сокальської РДА від 23.04.2020р., встановлено, що повідомлення від начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації Михайлюк М.В. про наявність у неї конфлікту інтересів враховуючи положення ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» не надходило.

Дослідженими копіями наказів начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації Михайлюк М.В. № 61/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 20.12.2019р. та №2/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 21.01.2020р., встановлено, що такі зокрема, стосувалися преміювання ОСОБА_2 ..

Також встановлено, що ОСОБА_1 в супереч вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила про реальний конфлікт інтересів, який виник у зв`язку з виданням наказів №61/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 20.12.2019р. та наказі №2/-01-17 «Про виплату і надбавку» від 21.01.2020р., які зокрема стосувалися ОСОБА_2 .

Таким чином, матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення містять достатні дані про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час прийняття стосовно ОСОБА_2 рішень про призначення його на посаду юрисконсульта Відділу та в подальшому прийняття рішень щодо його преміювання.

В матеріалах наявні дані, що вчинення дій та прийняття рішень ОСОБА_1 відбулися за наявності суперечності між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, які вплинули на об`єктивність та неупередженість вчинення нею дій, прийняття рішень, є підтвердженими обставини, що її дії та рішення суперечать службовим повноваженням.

Наведені в протоколах про адміністративні правопорушення та матеріалах справи фактичні дані свідчать про існування між вказаними особами приватного інтересу, обумовленими існуванням стосунків пов`язаних з необхідністю (обов`язком) спільного вирішення питань щодо утримання та виховання їх дитини, як це визначено у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», що і констатується в протоколах про адміністративні правопорушення.

Досліджені обставини підтверджують існування суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, обов`язковою ознакою зазначеного правопорушення є корисливий або інший особистий інтерес особи, яка його вчинила.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає в діях особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була утриматись від вчинення певних дій або прийняття певних рішень, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона зазначених правопорушень характеризується прямим умислом.

Враховуючи усе зазначене вище, складені уповноваженими посадовими особами органів національної поліції протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 містять достатню інформації щодо наявності в діях останньої корисливої мети та умислу на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Зібраними матеріалами справи доведена наявність суперечності між приватним майновим інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями як начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігії Сокальської районної державної адміністрації.

Таким чином, існування реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 доведено в судовому засіданні достатнім чином, оскільки хоча шлюб у них із ОСОБА_2 не зареєстровано, однак між ними існують позаслужбові стосунки, що пов`язані з необхідністю зумовленою обов`язком спільного вирішення питань щодо утримання та виховання їх дитини.

Відтак, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі ст. 36 КУпАП, суд накладає адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та визначенні його розміру, суд враховує характер вчинених правопорушень, пов`язаних з корупцією, особу ОСОБА_1 , яка на теперішній час працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вважає, що саме це адміністративне стягнення та його розмір буде сприяти вихованню відносно додержання законів України, а також запобігати вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст.36, 172-7, 283-285 КУпАП ,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно сумі 3400 (три тисячі чотириста)грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина