Справа № 525/1049/20
Провадження №3/525/615/2020 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2020 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В.,
з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зі слів працюючого охоронником ТОВ
"АГРОФАКТ", паспорт серії НОМЕР_1 виданий Великобагачанським РВ
УМВС України в Полтавській області, 08.01.2003р.,
за ч.1 ст.130, ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
15 серпня 2020 року о 16 годині 28 хвилин в селі Остап`є, Великобагачанського району, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака, що належить йому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків. Отже, своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
15 серпня 2020 року о 16 годині 28 хвилин в селі Остап`є, Великобагачанського району, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака, що належить йому та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних сигналів проблискового маячка та звукової сирени не зупинився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.
У судовому засіданні 07.09.2020 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що мопедом не керував, був зупинений працівниками поліції, як пасажир автомобіля ВАЗ-2106, за кермом якого перебував брат ОСОБА_2 , брат був тверезий, його, як пасажира, перевірили на стан сп`яніння, прилад показав 1,63 проміле алкоголю, чого вн не заперечує.
Після перегляду в судовому засіданні відеоматеріалів доданих до справи органами національної поліції, пояснив, що дійсно керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши сукупність наявних матеріалів справи та всі додані до протоколів про адміністративне правопорушення документи, переглянувши наявні відеозаписи з реєстратора патрульного автомобіля та боді-камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Національної поліції) в їх взаємозв`язку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, 122-2 КУпАП підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2020 серія БД №272377, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака, що належить йому в стані алкогольного сп`яніння та те, що він пройшов огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу «Драгер», який показав, що останній знаходиться в стані сп`яніння (а.с.а.с.1,1а,18,);
- результатом алкотестера «Драгер» до протоколу БД №272377, складеного начальником СРПП-4 Любченком В.В., з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.08.2020 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння і його результат становить 1,63%0 (а.с.2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння на момент освідування ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер» результат огляду на стан сп`яніння був 1,63%0 (а.с.3);
- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.а.с.4,5,16,17);
- довідкою №6277/115/112/02-2020 від 21.08.2020 виданою начальником ВП ГУНП Сліпченком Є., з якої вбачається, що відповідно до ІПНП НАІС гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , посвідчення водія категорії А, А1 не отримував (а.с.6,21);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №012644 відносно ОСОБА_1 за ч.ч.5,6 ст.121,ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.а.с.7,19);
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2020 серія БД №272378, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака та те, що він та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних сигналів проблискового маячка та звукової сирени не зупинився (а.с.а.с.8,14,15);
- переглянутими в судовому засіданні CD дисками із відеозаписом порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 про те, що цього дня ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака, та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних сигналів проблискового маячка та звукової сирени не зупинився при цьому керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та пройшов тест на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (а.с.9, 20);
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно роз`яснень, що викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при розгляді, зокрема, адміністративних справ даних категорій (зокрема, ч.1 ст.130 КУпАП) суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ч.7 ст.121 КУпАП та п.1.10 Правил дорожнього руху України.
Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Крім цього, у даному пункті визначається поняття механічного транспортного засобу. Так, у розумінні п.1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
У примітці до ч.7 ст.121 КУпАП вказується, що під транспортними засобами, зокрема, у частинах 1-4 ст.130 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Отже, аналіз положень п.2.9 а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2, 3, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася у денний час 15.08.2020 в селі Остап`є, Великобагачанського району, Полтавської області, з участю ОСОБА_1 відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку начальник СРПП №4 Великобагачанського ВП Любченко В.В.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, а також вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису).
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Отже, за сукупності вищевстановлених обставин в їх взаємозв`язку та сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом марки «Дельта» без державного номерного знака, що належить йому, в стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних сигналів проблискового маячка та звукової сирени не зупинився, чим порушив п.2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП адміністративні справи №525/1049/20 та №525/1050/20 відносно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню під єдиним №525/1049/20 і повинні розглядатися в одному адміністративному провадженні, а стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).
За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суддя вважає вчинення правопорушення вперше.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддя не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, наявності обставин, що пом`якшують його відповідальність вчинення правопорушення вперше, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення не застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки матеріалами справи встановлено, що таке право ОСОБА_1 в установленому Законом порядку не надавалося.
Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення належить стягнути з ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9, 23, 27, 33, 40-1, 122-2, ч.1 ст.130, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,
Упорядку ч.2 ст.36 КУпАП об`єднати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (справа №525/1049/20) та справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 (справа №525/1050/20) в одне провадження під єдиним №525/1049/20.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя Я.В. Прасол