Провадження № 3/331/1226/2020
Єдиний унікальний номер 331/2734/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого на посаді заступника Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, який має вищу освіту, сімейний стан одружений, на утриманні осіб не має, державна реєстрація місця проживання якого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

10 серпня 2020 року в провадження Жовтневого районного суду міста Запоріжжя після доопрацювання надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360450, складеному 07 липня 2020 року, 07 липня 2020 року, о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи відповідальною особою (заступник голови районної адміністрації ЗМР по Олександрівському р-ну) за утримання вулично шляхової мережі, не виконав законну вимогу (припис № 41) щодо усунення недоліків вулично-шляхової мережі працівника Національної поліції.

Дії особи кваліфіковані за ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що обставини, викладені в Протоколі від 07.07.2020 ДПР 18 № 360450 не відповідають дійсності. Оформлення та зміст протоколу не відповідають чинному законодавству України, крім того відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Під час оформлення протоколу, ОСОБА_1 були надані обґрунтовані пояснення щодо обставин нібито вчиненого ним адміністративного правопорушення, але усі докази були проігноровані. Склалось враження, що інспектору поліції взагалі нецікаві пояснення ОСОБА_1 . Складення протоколу про адміністративне правопорушення, на дкмку ОСОБА_1 є формальним підхід до службових обов`язків співробітниками поліції.

Під час складання протоколу, ОСОБА_1 неодноразово наполягав та звертав увагу інспектора поліції на те, що в даному конкретному випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360450 від 07 липня 2020 року, копію вимоги (припису) за № 41 від 16.06.2020 року, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.07.2020 року, рапорт інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції О. Сілкіна від 06.08.2020 року, копію листа за № 2009/06-13/01 від 24.09.2018 року, письмові заперечення ОСОБА_1 від 27.08.2020 року, суддя дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги щодо зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити, що саме ОСОБА_1 є відповідальною особою за дану ділянку автодороги.

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчинені правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі.

Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Протокол є єдиною формалізованою підставою для подальшого провадження у справі про адміністративне правопорушення. З урахуванням положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Від того, наскільки грамотно він складений, залежить правильність розгляду справи по суті та обґрунтованість застосування стягнення. Для того щоб протокол виконував свої функції, він повинен відповідати встановленим законодавством вимогам щодо його змісту та форми, дотримання яких є необхідною умовою його законності.

Стаття 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо неусунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані правилами, нормами і стандартами. Тобто, у разі складання протоколу, необхідно зазначати пункти та статті конкретних нормативно-правових актів (стандартів та правил) положення яких порушенні суб`єктом правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 07.07.2020 ДПР 18 № 360450 не зазначено, що конкретно порушено ОСОБА_1 . Має місце лише посилання на вимогу (припис) НП України від 16.06.2020 № 41, у чому полягає законність вимог посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції ОСОБА_1 роз`яснено не було. Підпис та дата одержання вимоги (припису) за № 41 від 16.06.2020 року у вищевказаному приписі відсутні.

Звинувачення, зазначені у Протоколі від 07.07.2020 ДПР 18 № 360450 не співвідносяться з моїми посадовими обов`язками з урахуванням специфіки діяльності та повноваженнями районної адміністрації, визначеними Положенням про районну адміністрацію Запорізької міської ради, затвердженим рішенням Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 27 (далі - Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради). Даний акт знаходиться у публічному доступі, офіційний сайт ЗМР - http://zp.gov.ua/uk.

Крім того, Протокол від 07.07.2020 ДПР 18 № 360450 заповнений з порушеннями пункту 10 розділу ХV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, затвердженої, наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, згідно якого записи в протоколах про адміністративні правопорушення здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Власником дорожніх об`єктів на території міста Запоріжжя є територіальна громада в особі Запорізької міської ради. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району (департамент) є виконавчим органом Запорізької міської ради, який входить до системи органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, діє у межах повноважень, визначених Положенням про районну адміністрацію Запорізької міської ради.

Відповідно до статті 9 ЗУ «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

На створені міською радою виконавчі органи покладаються функції виконавчо-розпорядчої діяльності в різних сферах управління. Залежно від обсягу та характеру компетенції, всі управління, відділи й інші виконавчі органи поділяються на галузеві, функціональні і допоміжні.

Районна адміністрація не є галузевим виконавчим органом, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Згідно підпункту 4.20. пункту 4 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради, до повноважень районних адміністрацій віднесено здійснення контролю та догляду за утриманням та капітальним ремонтом об`єктів та споруд благоустрою, малих архітектурних форм, доріг, тротуарів та пішохідних доріжок та надання пропозицій з цих питань.

Зазначений пункт Положення є чітким та конкретним. Результатом контролю та догляду є надання районною адміністрацією своєчасної інформації та пропозицій з ремонту доріг, тротуарів та пішохідних доріжок до департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради і КП «ЕЛУАШ». Вказане повністю узгоджується з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, Положенням про департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської, затвердженим рішенням Запорізької міської ради від 27.05.2020 № 37.

До районної адміністрації 16.06.2020 надійшла вимога (припис) Національної поліції України від 16.06.2020 № 41. Згідно підпункту 4.20. пункту 4 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради, районною адміністрацією на адресу департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради направлений лист від 18.06.2020 № 1543/06-17/20.01-1253 «Про вжиття заходів».

Приймаючи до уваги межі повноважень, районна адміністрація не може підміняти собою підприємства або організації, які відповідають за належне утримання доріг, об`єктів благоустрою або інші виконавчі органи Запорізької міської ради.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів, що перебувають у загальнодержавній власності) здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

У місті Запоріжжя утворено комунальне підприємство «ЕЛУАШ», яке виконує роботи у тому числі з утримання та ремонту вулично-шляхової мережі, системи зливової каналізації та інше.

Відповідно до Положення про департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.05.2020 № 37, основними завданнями департаменту є реалізація державної політики та забезпечення заходів, щодо комплексного благоустрою території міста Запоріжжя та розвитку інфраструктури міста у сфері дорожнього, мостового і зеленого господарства. Однією із основних функцій департаменту є забезпечення контролю за станом утримання, проектування, будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонтів об`єктів благоустрою, які є комунальною власністю міста, в тому числі: магістральних доріг; технічних засобів регулювання дорожнього руху; мостових споруд (витяг додається). Даний акт знаходиться у публічному доступі, офіційний сайт ЗМР - http://zp.gov.ua/uk.

Технічні засоби це спеціальні технічні засоби, призначені для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо).

Згідно пункту 8.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Таким чином, галузевим департаментом, що контролює стан утримання об`єктів благоустрою, які належать до комунальної власності міста Запоріжжя є департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради. У департаменті інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради створений спеціалізований відділ дорожньо-мостового господарства.

Районна адміністрація не є уповноваженим органом у сфері дорожнього руху. У районній адміністрації відсутні працівники з відповідним фахом у сфері дорожнього господарства та вулично-шляхових мереж.

Зі змісту статті 188-28 КУпАП суб`єктом даного правопорушення можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. При умові, що вимоги (приписи) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції є законними.

Згідно частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Положенням про районну адміністрацію Запорізької міської ради не передбачено здійснення усунень порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи специфіку діяльності виконавчих органів Запорізької міської ради та особливість розподілу повноважень, керівництво та посадові особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району не є суб`єктами адміністративної відповідальності за статтею 188-28 КУпАП.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги щодо зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, пояснень свідків, тощо.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

У п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки співробітниками поліції не доведено той факт, що ОСОБА_1 перебуваючи відповідальною особою (заступник голови районної адміністрації ЗМР по Олександрівському р-ну) за утримання вулично шляхової мережі, не виконав законну вимогу (припис № 41) щодо усунення недоліків вулично-шляхової мережі працівника Національної поліції, відповідно, суддя дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що, окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2020 року, складеному з порушеннями пункту 10 розділу ХV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, затвердженої, наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, копії вимоги (припису) за № 41 від 16.06.2020 року, - у вищевказаному приписі відсутні підпис особи, що одержала вимогу (припис), акту остеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.07.2020 року, копії листа за № 2009/06-13/01 від 24.09.2018 року, до матеріалів справи не долучено жодного доказів винуватості особи у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення (документів, пояснень свідків, тощо).

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, матеріалами справи протиправні дії ОСОБА_1 передбачені ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджується, підстав для його притягнення до відповідальності не вбачається через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 188-28, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя - п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій