Спарва№ 308/4855/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №228376 від 17.05.2020, ОСОБА_1 17.05.2020 о 23 год. 25 хв. в м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна 25 керував транспортним засобом SkodaFabia державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність зач. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа яка притягається до адмінвідповідальності в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду за адресою проживання, повідомленою в протоколі самим порушником, обставини, які б свідчили про поважність причин його неявки, суду невідомі. Окрім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка особи щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його злісне ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене. Відповідно до ст. 268 КУпАП суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки належним чином повідомлений, останній в судове засідання не з`явився, а така неявка вже не перша.

В попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у адміністративному правопорушенні не визнав заперечив вживання заборонених речовин, або алкогольних напоїв, та пояснив, що від проходження огляду він не відмовився, у нього хворі нирки, тому сечу здавати не міг, а здати інші аналізи не захотіли. Просив врахувати, що він є учасником АТО, має контузію, інвалідність, лікувався в інституті нейрохірургії в Києві, приймає ліки, тому не вживає алкогольні напої. Факт керування транспортним засобом не заперечував.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, обєктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі

відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

При цьому, надані відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 17.05.2020 о 23 год. 25 хв. в м. Ужгород, вул. Слов`янська Набережна 25 керуючи транспортним засобом SkodaFabia державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи CD- дисків, не відтворюють факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції «про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, відеозапис є не суцільним, переривається на важливих моментах, є нерозбірливим.

Також на відеозаписі зафіксована частина подій, яка відбувалась в закладі охорони здоров`я, події на якій відтворити не можливо, оскільки частина відеозаписів переривається, на інших відеозаписах ОСОБА_1 неодноразово пояснює про неможливість здати сечу внаслідок наявності захворювань, під час якого вказує про те, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, пропонування здати дослідження біологічного середовища з використанням інших зразків біологічного середовища на відеозаписі відсутня. Окрім того, зі змісту відтвореного відеозапису з місця події взагалі не вбачається залучення двох свідків, підписи яких наявні в протоколі та долучених на окремих аркушах поясненнях. На відеозаписі вбачається присутність інших невстановлених осіб, яких не зафіксовано за допомогою відеокамер в повній мірі, а видно виключно частину тулуба осіб. Під час фіксації відеокамерами, відомостей про встановлення анкетних даних таких осіб відеозапис не містить.

На виклик суду в судове засідання з метою дачі пояснень на підтвердження або спростування відомостей, викладених у фабулі протоколу, зазначені в протоколі свідки в судове засідання не з`явилися.

Наведене дає підстави вважати надані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст.266 КУпАП, підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння мали б бути ознаки такого сп`яніння, визначені п.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно пунктів 4, 7, 8, 12, 13 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), метою відповідного огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол серії БД №228379 від 17.05.2020 відносно ОСОБА_1 , складено у зв`язку із тим, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура направлення поліцейськими водіядля проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів Україниз метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України №1452/735від 09.11.2015 року була затверджена Інструкціяпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі Інструкція).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними впункті 4розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.п.7, 8, 12, 13, 22 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. І лише згодом, за результатами медичного огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому безпосередньо з наданого суду відеозапису з нагрудних камер поліцейських безсумнівно встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а стверджував, що не в змозі надати біологічне середовище у вигляді сечі. Однак, незважаючи на заяви ОСОБА_1 про те, що він не відмовляється, а фізіологічно не може надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі, інші зразки біологічного середовища, лікарем відібранно не було, для дослідження біологічного середовища, кров, за наявності підстав вважати що в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ відібрано не було також, відомості про неможливість відібрати такі зразки у ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Надані суду документи, пояснення, а також відеозапис події не містять відомостей, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, що йому було запропоновано відібрати альтернативні, передбачені Інструкцією зразки біологічного середовища, у тому числі слину, змиви з поверхні губ, кров, у зв`язку з тим, що в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі.

Так, за неможливості ОСОБА_1 , надати для дослідження біологічного матеріалу, а саме сечі, йому не було запропоновано надати інший альтернативний біологічний матеріал, так само як відсутнє підтвердження того, що від надання такого останній відмовився.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

Крім цього, в порушення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог п.п.1.3-1.4 розділу 1, п.8,п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи видавалось правопорушнику як водію транспортного засобу направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного спяніння відповідно до форми, наведеної в додатку 1 до цієї Інструкції, та до матеріалів справи таке направлення не долучено.

При цьому, суд враховує, що з метою обєктивного зясування обставин справи із вказаного питання до суду для надання пояснень неодноразово викликались свідки які зазначені в протоколі, але жодного разу вони на виклики не зявилися. Судом вжито всіх можливих заходів щодо їх виклику, які визначені положеннями КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 КУпАП).

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 працівниками поліції не дотримано вимог закону щодо направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як і не дотримано процедури фіксації відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається присутності під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 свідків, відомості про яких зазначено у протоколі, що у свою чергу дає підстави суду дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення і стан доказів, доданих до протоколу, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обви нувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, у діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 252, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош