Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Справа № 209/2135/20
Провадження № 3/209/909/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровскої області Багбая Є.Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.4, 124, 122-4, 185 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП , працює ДМК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2020 року о 22.10 годин, водій ОСОБА_1 по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП не дочекавшись працівників поліції. Крім того вжив алкогольні напої після ДТП за його участі, в подальшому відмовившись від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку порушивши вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Монатко Д.С. в судовому засіданні проти його вини щодо вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 130 ч.4, 122-4 КУпАП заперечував, надавши клопотання про закриття провадження по вказаних статтях за відсутності складу адміністративного правопорушення, а за ст. 130 ч.4 КУпАП ще й за обставин скасування акту який встановлює адміністративну відповідальність.

Обгрунтовував клопотання тим, що його підзахисний дійсно вчинив ДТП 14 липня 2020 року о 22.10 годин, по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керуючи автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 , але шкоду відшкодував. Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП вказав, що ОСОБА_1 дійсно покинув місце ДТП, але згодом через 15 хвилин повернувся тобто не намагався приховати факт ДТП, його або транспортний засіб не розшукували, що свідчить про відсутність складу правопорушення. Щодо ст. 130 ч.4 КУпАП то адміністративна відповідальність за даним складом правопорушення скасована законом №2617-VIII від 22.11.2018 року та редакція цього закону на даний час є діючою. Крім того належних доказів вини останнього суду не надано.

Судом допитаний потерпілий ОСОБА_2 , який пояснив суду, що дійсно 14 липня 2020 року о 22.10 годин по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 , та автомобіль ОСОБА_1 зачепив його ззаду та зупинився через декілька метрів. ОСОБА_1 підійшов до нього запропонувавши вирішити питання потім залишив місце ДТП. Він викликав поліцію. Згодом ОСОБА_1 повернувся на місце ДТП та був затриманий працівниками поліції.

Судом досліджені письмові докази, по справі надані працівниками поліції: протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення для огляду на стан сп`яніння, згідно яких ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та продувки алкотестеру «Драгер» в присутності двох свідків, здійснив ДТП та залишив місце ДТП.

Судом також був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери поліції, на якому відображені обставини правопорушень та його фіксації.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2020 року о 22.10 годин, водій ОСОБА_1 по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП не дочекавшись працівників поліції. Крім того вжив алкогольні напої після ДТП за його участі, в подальшому відмовившись від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку порушивши вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

З матеріалів справи та наданих суду доказів, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно вчинив ДТП, чого не заперечував його захисник та підтвердив потерпілий, також останнє підтверджене іншими доказами у сукупності.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КпАП України передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Щодо наявності відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП, суд вважає даний склад доведеним належними доказами зокрема відеозаписом з нагрудної відеокамери поліції, згідно якого останній не заперечував факту вживання алкоголю, а навпаки заперечував, що саме він керував автомобілем та здійснив ДТП. Згідно відеозапису останній перебуває в сильному алкогольному сп`янінні після ДТП, що також підтверджує під відеозапис. Даний доказ об`єктивно висвітлює всі обставини правопорушення та його фіксування, та спростовує доводи захисника який намагається допомогти уникнути адміністративної відповідальності своєму підзахисному.

Таким чином суд вважає підтвердженим подію та склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.4 КУпАП. Щодо вказівок захисника на скасування акту який встановлює адміністративну відповідальність законом №2617-VIII від 22.11.2018 року. Суд повинен зазначити, що адміністративна відповідальність за даним складом була відновлена законом №720-ХІ від 17 червня 2020 року. Даний закон не визнаний неконституційним в установленому законом порядку та є чинним на даний час та на час вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо наявності складу за ст. 122-4 КУпАП, суд також вважає його наявним, оскільки ОСОБА_1 після ДТП повинен був виконати вимоги п. 2.10 «д» ПДР України та дочекатися прибуття працівників поліції, чого не зробив. Даний склад правопорушення доведений належними доказами, та не заперечується самим правопорушником та його захисником, ОСОБА_1 дійсно після ДТП залишив його місце і його повернення після приїзду працівників поліції не спростовує складу адміністративного правопорушення, та є суб`єктивним тлумаченням захисника норм права на користь правопорушника.

Судом при оцінці всіх наданих йому доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_1 14.07.2020 року о 22.10 годин по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП не дочекавшись працівників поліції. Крім того вжив алкогольні напої після ДТП за його участі, в подальшому відмовившись від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку порушивши вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовано, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, 122-4 КУпАП України, а тому правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КпАП України не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчились.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особливу суспільну небезпеку, яку становлять водії, що керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, особу правопорушника, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим до нього слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосувати ст. 36 КУпАП, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року. Таким чином, розмір судового збору належний до сплати при притягненні правопорушника до адміністративної відповідальності дорівнює 420,40 гривень.

Крім того, згідно матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому також інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП за наступних обставин, 14 липня 2020 року о 22.30 годин, ОСОБА_1 по пр. Перемоги 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області знаходячись у стані алкогольного сп`яніння вчинив злісну непокору законним розпорядженням працівників поліції, а саме вчинив фізичне ухилення та спробу втекти з місця ДТП.

Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 року Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів згідно із ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. ( Абзац другий пункту 7 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 12 від 03.12.97 ). Слід також мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Відповідно до п.17 зазначеної Постанови при розгляді справ про правопорушення, передбачених статтями 185 і 185-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судді зобов`язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення. Враховуючи, що стаття 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність як за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, так і їх образу, суддя зобов`язаний зазначити в постанові, за які конкретно правопорушення на винного накладено адміністративне стягнення. ( Абзац четвертий пункту 17 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 12 від 03.12.97 ).

Відповідно до п.9 вказаної Постанови під образою слід розуміти такі нецензурні чи брутальні висловлювання, непристойні жести та інші аналогічні дії, вчинені щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця - у зв`язку з їх діяльністю по охороні громадського порядку, які принижують честь і гідність зазначених осіб. Образою слід визнавати і непристойну оцінку особистих якостей або поведінки цих осіб. ( Абзац другий пункту 9 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду N 12 від 03.12.97 ).

Не є образою безадресна нецензурна лайка в присутності працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця. Такі дії, за наявності відповідних підстав, слід кваліфікувати як хуліганство. ( Абзац третій пункту 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 12 від 03.12.97 )

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП не викладено всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме: відсутнє посилання на те, що було вчинено злісну непокору, як передбачає диспозиція ст.185 КУпАП та ознаки саме злісної непокори, якими є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, допущені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що в ньому не викладено всіх ознак правопорушення за ст.185 КУпАП, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.4, 122-4, 124, 268, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. (Отримувач: ГУК у Днiпр-кiй обл/Дн-ка об/21081300, Код отримувача(ЄДРПОУ): 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО): 899998, номер рахунку: 4001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови суду до виконання три місяці.

Суддя: Є.Д. Багбая