ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1037/20 Справа № 202/3835/20 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_1 - особи, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу останньої на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року на

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді тридцяти годин громадських робіт.

Дані правопорушення, на думку суду, ОСОБА_1 скоїла при наступних обставинах.

16 червня 2020 року, о 19 год., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння вчинила сварку в ході якої виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою на адресу чоловіка - ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_4 , подряпала їх нігтями, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що призвело до побоювання за своє життя та здоров`я, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

17 червня 2020 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушила винесений раніше терміновий заборонний припис АА 182727 від 16.06.2020 року, а саме почала сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , в ході якого виражалася нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На переконання суду першої інстанції, дані дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 не згодна з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить постанову скасувати за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що суд першої інстанції не розібрався належним чином в матеріалах справи, не надав можливості викликати свідків та надати письмові пояснення щодо обставин.

Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом, що в її діях відсутня протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Вважає пояснення її чоловіка ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 неналежними доказами, оскільки її чоловік є учасником АТО в 2014 році, є знервованим, має контузію другого ступеня і вплив на їх сина, тому часто вчиняє скандали.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Потерпілий ОСОБА_3 в засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути до судового засідання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутністю потерпілого.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 - особу, що притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши її з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №663061 від 16.06.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_1 , 16 червня 2020 року, о 19 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння вчинила сварку в ході якої виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою на адресу чоловіка ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , а також подряпала їх нігтями; даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №662830 від 17.06.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_1 ,17 червня 2020 року, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушила винесений раніше терміновий заборонний припис АА 182727 від 16.06.2020 року, а саме почала сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , в ході якого виражалася нецензурною лайкою; заявою ОСОБА_3 від 16.06.2020 року на ім`я начальника Індустріального ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області щодо вжиття заходів відносно його дружини, ОСОБА_1 , яка в стані алкогольного сп`яніння вчинила сварку в ході якої виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою в його бік та в бік його сина ОСОБА_4 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо вищезазначених подій.

В сукупності ці докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 насильства в сім`ї психологічного та фізичного характеру, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 під час розгляду справи місцевим та апеляційним судом вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала, але не заперечувала, що 16 та 17 червня 2020 року знаходилась в стані алкогольного сп`яніння та дійсно між нею, її чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 виник конфлік, в ході якого ОСОБА_3 висказував претензії щодо до її стану сп`яніння, якому вона знаходилась.

Отже, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та правильності кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованими.

Посилання останньої в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду справи, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про неналежність пояснінь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приймаються до уваги, оскільки суд належним чином оцінив зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, а будь яких доказів щодо відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на думку апеляційного суду є безпідставними. При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням особи ОСОБА_1 та інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції, без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Постанова остаточна, набирає чинності з моменту оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков