Справа №443/969/20
Провадження №3/443/974/20
ПОСТАНОВА

іменем України

03 вересня 2020 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли із Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №261715 від 30.07.2020 ОСОБА_1 28.07.2020, о 15 год 30 хв, в АДРЕСА_2 вчинив відносно співмешканки свого брата ОСОБА_2 домашнє насильство під час якого обзивав нецензурною лайкою та словесно погрожував фізичною розправою, чим чинив моральний та психологічний тиск, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 суду пояснив, що він проживає у АДРЕСА_1 і інколи заходить у гості до свого брата, який проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 . 28.07.2020 він прийшов у гості до брата та виявив його співмешканку у нетверезому стані, через що між ними виник конфлікт. У ході конфлікту він висловлювався стосовно співмешканки нецензурними словами. Крім цього, зазначив, що він з братом і його співмешканкою спільно ніколи не проживав, спільного побуту та господарства не вів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, окрім самого протоколу, додано: рапорт (а.с.5), заяву від 28.07.2020 (а.с.6), пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.7, 8).

Проаналізувавши вищевказані документи, письмові пояснення потерпілої та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості.

Суд зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 конфлікту зі ОСОБА_2 , в ході якого він висловлювався до неї нецензурною лайкою, підтверджується вищевказаними дослідженими судом доказами. Крім цього, цей факт також визнав у судовому засіданні ОСОБА_1 .

Однак, суд зауважує, що конфлікт мав місце у житлі (за місцем проживання брата у АДРЕСА_2 ), до якого ОСОБА_1 не має жодного відношення, оскільки проживає у іншому житлі (у АДРЕСА_1 ). Сам конфлікт мав місце між особами, які не пов`язані між собою ані сімейними відносинами, ані спільним проживання (у минулому чи на даний час) чи побутом.

Відтак, з огляду на викладені обставини та беручи до уваги приписи статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд доходить переконання, що ОСОБА_1 не є суб`єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не здобуто достатніх та переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, а дослідженими судом доказами встановлено відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення, тому провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 245, 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів