ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/5475/19 Суддя 1-ї інстанції: Оболєнська С.А.
Провадження № 33/818/133/20
Категорія: ст. 173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 26.11.2019 року в період часу з 21.38 по 22.37 здійснив 80 дзвінків на спеціальну лінію «102», де ображав честь і гідність операторів служби «102», висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тим самим вчинив дрібне хуліганство.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та звільнити від адміністративного стягнення, або пом`якшити адміністративне стягнення.

В апеляційній скарзі вказує, що під час здійснення телефонних дзвінків, не знаходився в громадському місці, а знаходився у себе вдома, тому вважає, що його дії не підпадають під об`єктивну сторону ст. 173 КУпАП.

Вказує, що в матеріалах справи немає заяв будь-яких осіб, які підтвердили здійснення ним хуліганських дій, а сам протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №027830 від 14.12.2019 року не може бути доказом по справі.

Викликаний належним чином ОСОБА_2 до апеляційного суду не прибув, причину неявки не повідомив, з заявами про відкладення розгляду його апеляційної скарги не звернувся, тому апеляційний суд провів судове засідання у відсутності апелянта, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» у якому наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний судом вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги вказаних правових норм.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи звукозапису чисельних телефонних дзвінків, виконаних ОСОБА_1 на гарячу лінію «102», зміст яких апелянт не спростовує, останній, звертаючись до операторів, які виконували службові обов`язки висловлювався нецензурною лайкою, ображав їх, на що йому неодноразову здійснювались зауваження, а також повідомляли, що він безпідставно займає екстрену лінію.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що такими діями ОСОБА_1 порушував спокій громадян операторів екстреної лінії зв`язку «102» під час виконання ними своїх службових обов`язків, образливо чіплявся до них, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, тривалий час безпідставно займав телефонну лінію екстреного зв`язку. Такі дії при звели до порушення громадського порядку та спокою громадян, в адресу яких вони були направлені з боку ОСОБА_1 що підпадає під об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Доводи, що в матеріалах справи нема заяв від осіб, які би підтвердили, що ОСОБА_1 здійснював хуліганські дії, апеляційний суд оцінює критично, оскільки ці заяви зафіксовані на DVD-диску з звукозаписами хуліганських дій останнього, де між іншим зафіксовано, що він багато разів здійснював телефонні дзвінки на вказану лінію, ображав операторів, нецензурно лаявся в їх адресу, на їхні зауваження та застереження не реагував тривалий час.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав оцінку та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 11.02.2020 року

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик