Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю Атаманенка С.В. - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Харченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка С.В. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22.01.2019 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, 25 жовтня 2019 року о 13 годині 52 хвилини на просп. Броварському, 3-а в м. Києві керував автомобілем "Nissan" д/н НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про недотримання суддею місцевого суду вимог закону, якими визначено завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Вважає, що суд не врахував відсутність у справі доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений поліцейським за порушення вимог Правил дорожнього руху України, що є необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП. На користь цього свідчить і те, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом і транспортний засіб тимчасово затримано не було, що передбачено ст.ст.2652, 266 КУпАП.

_________________________________________________________________________

Справа № 33/824/789/2020 Постанова винесена суддею Скрипкою О.І.

Категорія: ч.3 ст.126 КУпАП

Також, на переконання захисника, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних про свідків, підпису ОСОБА_1 у графі про роз`яснення йому прав та обов`язків, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а натомість у ньому вказано незрозумілі скорочення "т.з.", "ДНЗ", наслідком чого мало бути повернення протоколу до Управління патрульної поліції у м. Києві на додаткове оформлення. До протоколу не долучено належним чином засвідчену копію постанови про застосування тимчасового обмеження та даних про обізнаність з нею його підзахисного, хоча з суб`єктивної сторони вказане адміністративне правопорушення характеризується виною у формі умислу.

Що стосується постанови про застосування тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами, то згідно з ч.10 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" встановлення такого обмеження не може бути застосовано в разі, якщо воно позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, в той час як ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та використовує автомобіль у своїй діяльності, здійснюючи доставку товарів.

З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Харченка С.В. і Атаманенка С.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

За змістом диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення характеризується виною у формі умислу, а відтак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати шкідливі наслідки і бажати або свідомо допускати їх настання.

Вказуючи на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними в його поясненнях, протоколі про адміністративне правопорушення та постанові державного виконавця, суддя не встановив, чи був ОСОБА_1 обізнаний про існування вказаної постанови, чим допустив неповноту з`ясування обставин справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що, керуючи автомобілем, відвозив замовлення у м. Бровари і зупинився під мостом, коли до нього під`їхали поліцейські і склали протокол про адміністративне правопорушення, повідомивши, що у нього проблеми з виконавчою службою. В подальшому він дізнався про прийняте судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини і винесення державним виконавцем постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами. За домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 він аліменти не сплачував, одразу передавши їй певну суму, а тому про розгляд справи за її позовом та наявність виконавчого провадження не знав. За адресою, яка вказана у постанові: АДРЕСА_2 , і за якою він був раніше зареєстрований, ні копії судового рішення, ні постанови державного виконавця не отримував. Ця квартира, яка належала його сину, була продана.

Враховуючи те, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 сам підтвердив, що керував транспортним засобом і здійснив зупинку під мостом, тобто в місці, де зупинка заборонена, і про ці ж обставини зазначив у письмових поясненнях під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, доводи в апеляційній скарзі про відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом, та неправомірні дії поліцейських, які нібито безпідставно зупинили автомобіль, є надуманими.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки прізвища та адреси свідків зазначаються в протоколі у разі, якщо вони є, а наявні у протоколі скорочення є загальноприйнятими та цілком зрозумілими.

Бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, містить одну графу і про роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і про повідомлення про розгляд справи. І підпис ОСОБА_1 спростовує доводи в апеляційній скарзі про те, що йому не роз`яснювалися відповідні права.

Незважаючи на те, що копія постанови державного виконавця не завірена належним чином, і захисник вказує про її незаконність, наявність цього рішення та справжність його змісту не викликають жодних сумнівів ні у суду, ні у сторони захисту, підтвердженням чого є те, що заборгованість зі сплати аліментів у сумі 52 387 гривень 9 копійок ОСОБА_1 сплачена в повному обсязі. І до повноважень суду апеляційної інстанції перевірка цього рішення на предмет його законності та обґрунтованості не відноситься.

Стосовно незастосування поліцейськими заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення слід зауважити, що для цього були відсутні передбачені законом підстави, оскільки тимчасове затримання транспортного засобу застосовується на розсуд працівника уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, керований ОСОБА_1 транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху, а відсторонення від керування застосовується до осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чого в даному випадку виявлено не було.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 про необізнаність з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а відтак і відсутність умислу на вчинення правопорушенняпідтверджуються даними у долучених захисником під час апеляційного розгляду: відповіді старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на запит Київського апеляційного суду, згідно з яким постанова про тимчасове обмеження від 21.01.2019 року була направлена за адресою: АДРЕСА_2 , простою кореспонденцією і в подальшому виходом на місце було встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає; копії договору купівлі-продажу квартири, у відповідності з яким квартира була продана ОСОБА_3 04.10.2018 року .

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час оформлення справи про адміністративне правопорушення з протоколом, в якому зазначено про те, що стосовно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, уповноважена особа Національної поліції не долучила жодних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про таке обмеження, про що обґрунтовано йдеться в апеляційній скарзі.

А тому сам по собі факт винесення щодо нього постанови державним виконавцем не доводить наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ місяці за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн