Справа № 307/640/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.08.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 20 лютого 2020 року, об 11 год. 20 хв., на 76 кілометрі автодороги сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, які виражалися у різкому запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені у пункті 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що на місці зупинки проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, і результат освідчення показав, що він тверезий, однак поліцейські склали щодо нього протокол, що нібито він, ОСОБА_1 порушив ПДР. Стверджує, що в судовому засіданні вперше побачив протокол із поясненнями, які він не писав, не підписував, а підпис підроблений працівниками поліції. Вказує і на те, що якби перебував у нетверезому стані, працівники поліції зобов`язані були вилучити у нього транспортний засіб, однак працівники поліції дозволили йому на автомобілі поїхати в обласну лікарню. Також зазначає, що до суду ним було подано клопотання про допит свідка, який був разом із ОСОБА_1 в автомобілі на місці зупинки працівниками поліції транспортного засобу, і він би спростував наведене в протоколі, однак суд відмовив у задоволенні клопотання. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (шляхом направлення SMS повідомлення); даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 20 лютого 2020 року, об 11 год. 20 хв., на 76 кілометрі автодороги сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, які виражалися у різкому запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені у пункті 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 1).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що 20.02.2020 вони були присутні в якості свідків при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а. с. 2 - 3).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 2 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Бережник М.М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_4 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 на місці зупинки проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, і результат освідчення показав, що він тверезий, однак поліцейські склали щодо нього протокол, що нібито він, ОСОБА_1 порушив ПДР, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР, та відповідно, і висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, який у свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, якими достовірно підтверджується факт відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд також вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_6 , оскільки будь-яких даних про те, що вказана особа була очевидцем відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення враховується і те, що ОСОБА_1 до апеляційної скарги не приєднав письмових пояснення ОСОБА_6 , в яких би містились дані про присутність цієї особи на місці зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції.
З вищевказаних підстав непідтвердженими визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції після складання протоколу дозволили ОСОБА_1 на автомобілі поїхати в обласну лікарню.
До повноважень працівників поліції не віднесено вилучення транспортних засобів в осіб щодо яких складаються протоколи про адміністративне правопорушення, тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються.
Тому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, а також те, що ОСОБА_1 , маючи достатньо часу та можливості не звертався із відповідними заявами до посадових осіб правоохоронних органів про фальшування матеріалів справи про адміністративне правопорушення (із заявами про підроблення підпису від імені ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення), про вчинення дій, які можуть бути розцінені як кримінально-карні, що не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги, чим позбавив себе можливості реалізувати своє право на захист.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан