Справа № 162/679/20
Провадження № 3/162/263/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши справу, що надійшла із Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області надійшли дві справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме: справа №162/679/20, провадження №3/162/263/20 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та справа № 162/680/20, провадження № 3/162/264/2020 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Любешівського районного суду від 10 серпня 2020 року вказані справи об`єднанні в одне провадження, яким присвоєно єдиний номер № 162/679/20.

Згіднопротоколу серії ДПР18 №384463 від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 13 липня 2020 року в с.Нові Червища по вул. Коніщука с. Седлище, керуючи транспортним засобом мотоциклом VIPER, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась увімкненням проблискового маячка червоного та синього кольору і звукового сигналу службового автомобіля Рено Дастер, чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім того, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №384464 від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 о 01 год 37 хв в с.Нові Червища по вул.Коніщука с.Седлище по вул. Центральна керував транспортним засобом мотоциклом VIPER, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням газоаналізатора „Драгер 6810" у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 3762. Результат огляду становить 3.52 проміле.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних правопорушень визнав та розкаявся. Пояснив, що дійсно за вказаних у протоколі обставин був зупинений працівниками поліції та перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 -2 КУпАП, між іншим, настає за невиконання водіями вимог поліцейського.

Крім того, пунктом 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно, порушення цього припису, тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується його письмовими поясненнями, які були підтримані останнім в процесі судового засідання, протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №386483 від 13 липня 2020 року, ДПР18 №384463 від 13 липня 2020 року, які підписані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, паперовою роздруківкою результатів огляду із застосуванням газоаналізатора «Драгер» за №3762 з результатом тесту 3.52 проміле, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться на окремому аркуші матеріалів справи про адміністративні правопорушення та якими підтверджено результати проведення огляду, та іншими матеріалами справи.

За таких обставин, у відповідності до статті 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина є цілком доведеною на підставі наявних у матеріалах справи доказах, які повністю узгоджуються між собою.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч.1 ст.122-2КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушенняч. 1 ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням ПДР, яке передбачено у чинному законодавстві, а перебування водія у стані алкогольного сп`яніння несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів, пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Приймаючи до уваги вимоги розділу першого ПДР, де зазначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом та має відповідне посвідчення водія, до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами, так як такого права він не набував.

Враховуючи характер вчинених ним дій та всі обставини справи, вважаю, що ОСОБА_1 потрібно обрати стягнення, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме: за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія він не отримував.

Разом з тим, суд враховує, обставини які були встановлені в судовому засіданні, а саме ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, визнав свою вину, у скоєному розкаявся, не працює, веде догляд за онкохворою матір`ю.

Частиною 2 статті 301 КУпАП передбачено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, КУпАП передбачає право суду застосувати відстрочку виконання постанови, за наявності для цього підстав, в тому числі щодо стягнення штрафу, але не визначає порядку і строків застосування такої відстрочки. Положення про відстрочку виконання постанови до одного місяця застосовуються виключно до стягнень, відмінних від штрафу.

Хоча за національним законодавством існує чітке розмежування між адміністративною і кримінальною відповідальністю, норми КУпАП так само як і Кримінального кодексу України мають каральний характер, і санкції у виді штрафів за деякі адміністративні правопорушення навіть перевищують розміри штрафів за злочини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував про розповсюдження гарантій ст. 6 Конвенції у її кримінальній частині на осіб, які обвинувачуються у вчиненні адміністративних правопорушень («Лучанінова проти України», «Гурепка проти України»). Таких же висновків дотримується комітет ООН з прав людини при застосуванні статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Нормами Кримінального кодексу України передбачено право суду розстрочити сплату штрафу до одного року з урахуванням майнового стану особи (ч. 4 ст. 53 КК України).

Як відстрочка так і розстрочка виконання штрафу мають на меті дотримання розумної пропорційності між накладеним стягненням і конкретним становищем особи, щоб таке стягнення не було завідомо надмірним тягарем, і було можливим до виконання.

Суд враховує, що сума штрафу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вказаному конкретному випадку для особи, яка притягається до відповідальності є значною, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Таким чином, оскільки положення КУпАП передбачають право суду застосувати відстрочку виконання постанови у виді штрафу, відсутність деталізації порядку і строку її застосування не можуть нівелювати право на відстрочку виконання загалом, і тому суд вважає справедливим врахувати майновий стан особи і застосувати відстрочку виконання постанови у справі в частині стягнення штрафу на строк шість місяців.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином на користь держави із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2; ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши адміністративні стягнення:

- за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні;

- за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору

Відстрочити виконання постанови у частині накладення штрафу на шість місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О. В. Цибень