Номер провадження: 33/813/263/20
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2019 року постановою Київського районного суду м.Одеси (суддя Федулеєва Ю.О.) визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП України та застосовано до нього адміністративні стягнення: за ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік; за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Також вказаною постановою у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок (а.с. 16-17).

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції 27 грудня 2019 року. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта не відповідають обставинам справи. Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було допитано свідків-очевидців даної події, не було також перевірено і сфабриковані, на думку апелянта, свідчення, які надали працівники поліції. Апелянт не заперечує, що 11.11.2019 року дійсно вживав алкогольні напої, однак лише після того, як залишив транспортний засіб на паркувальному місці. Відтак, апелянт просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та за ст. 124 КУпАП (а.с. 18-20).

В судове засідання 31.01.2020 року з`явився ОСОБА_1 , підтримав скаргу. Апеляційний суд роз`яснив апелянту його право на професійну правову допомогу, в результаті за клопотанням ОСОБА_1 була оголошена перерва в судовому засіданні з метою надання апелянту можливості скористатись своїм правом на таку допомогу (а.с. 26-27).

В судове засідання 11.02.2020 року апелянт в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Разом з тим в судове засідання з`явились: потерпілий ОСОБА_2 , свідок ОСОБА_3 . У ході судового засідання апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_3 , яка була приведена до присяги та вказала на ОСОБА_1 , як на особу, яка вчинила правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП, підтвердила всі обставини справи зафіксовані працівниками поліції (а.с. 33-36). Крім того, до матеріалів справи були приєднані фотографії з міста ДТП.

Дослідивши матеріали справи, послухавши пояснення учасників провадження, які з`явились, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серій ОБ №160517 та ОБ №160518 від 11.11.2019 року, актом огляду на стан сп`яніння, роздруківкою тесту Драгер, наявним відеозаписом, поясненнями свідків, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в сукупності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, які були досліджені в ході судових засідань в суді апеляційної інстанції. Суттєвих та мотивованих заперечень в обґрунтування апеляційної скарги, які свідчили б про невинуватість ОСОБА_1 як у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, так і за ч.1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не було надано та апеляційним судом не встановлено. Разом з тим, посилання апелянта на те, що він не знаходився у транспортному засобі та не керував ним, так само, як і посилання на відсутність пошкоджень на транспортних засобах, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. В ході аналізу відеозапису, що міститься в матеріалах справи, допиту свідка ОСОБА_3 , пояснень потерпілого ОСОБА_2 та в результаті детального вивчення наявних матеріалів справи, зокрема, роздруківка тесту на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого в крові ОСОБА_1 зафіксовано зміст алкоголю 2, 01 проміле, фотографій з міста ДТП, апеляційним судом встановлені в діях ОСОБА_1 ознак складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з положення ст. 124 КУпАП об`єктивною стороною правопорушення є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як було вище зазначено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford Focus скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Volkswagen Polo, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому, апеляційному суду не було надано належних доказів на спростування результатів вищеописаного огляду на стан сп`яніння та на спростування факту наїзду на припаркований транспортний засіб, а пояснення ОСОБА_1 не можуть спростувати інші зібрані по справі докази.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові та були б підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Звичайне заперечення проти обставин зафіксованих

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року відхилити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк