Справа №461/4525/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону, яка діяла на час скоєння адміністративного правопорушення),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28 травня 2020 року о 12 годині 18 хвилин на автодорозі Київ-Чоп 558 км. керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушена мова та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання призначенні на 02 липня 2020 року, 17 липня 2020 року та 21 серпня 2020 року та не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Як вбачається з матеріалів справи, подія мала місце 28 травня 2020 року, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 спливають 28 серпня 2020 року. Справа перебуває у провадженні суду з 04 червня 2020 року і неодноразово відкладалась із-за неявок та клопотань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про перенесення судових засідань.

Наведені обставини дають підстави для критичної оцінки процесуальної поведінки ОСОБА_1 та свідчать про намір останнього у спосіб подання заяв про відкладення розгляду справи та його неявка в судове засідання за декілька днів до закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, уникнути передбаченої законом відповідальності.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не було обмежено у доступі до правосуддя, надано можливість скористатись усіма процесуальними правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

17.08.2020р. при розгляді справи ОСОБА_1 надав свої пояснення, якими заперечив свою вину у вчиненні ним 28.05.2020р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доказу на спростовання обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення серіїї ДПР 18 №522841 від 28.05.2020, які б виключали його вину не надано.

Окрім того, не ставлячи під сумнів факту перебування ОСОБА_1 на обсервації (самоізоляції) COVID 19, останній виходячи із принципу добросовісності процесуальної поведінки, та бажаючи прийняти участь в судовому засіданні 21 серпня 2020 року, вправі був скористатись встановленим Порядком роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом від 08.04.2020 №169 Державної судової адміністрації України, розміщеному на веб-сайті Галицького районного суду м. Львова 21 квітня 2020року.

Більше того, ОСОБА_1 21.08.2020р. прибув до приміщення суду та подав власноруч заяву про відкладення розгляду справи, який був призначений на 9.30 год.; ніщо в даному випадку, не перешкоджало ОСОБА_1 прибути в зал судового засідання на розгляд справи ( в т.ч. і обсервація ( самоізоляція), яка жодними доказами не підтверджується).

За таких обставин, вважаю, що суд вправі прийняти рішення у даній справі 21 серпня 2020 року за відсутності ОСОБА_1 , як особи що не прибула на розгляд справи без поважних причин,а подана заява про відкладення має надуманий характер з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону, яка діяла на час скоєння адміністративного правопорушення), передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами пунктів 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 7 розділу 2 зазначеної Інструкції визначається, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до положень ч. 3 та 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 5, 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 передбачено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи; в судовому засіданні цієї обставини не заперечив.

Як зазначено в абзаці другому п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності, що в даному випадку було зроблено працівниками поліції.

Крім того, в судовому засіданні досліджений відеоматеріал, який долучений до матеріалів справи, з якого убачається, що ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази та надані пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, суддя зазначає, що обставини відображені у протоколах про адміністративне правопорушення від 28 травня 2020 року знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Протоколи складені за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується також даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 522841 від 28 травня 2020 року;

-відеоматеріалу;

-приєднаних до матеріалів письмових пояснень свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена повністю.

Враховуючи обставини та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушення ним Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням останнього права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону, яка діяла на час скоєння адміністративного правопорушення) та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /становить 10 200,00 грн./ в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 420,40 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р. Волоско