Справа № 206/3492/20
Провадження № 3/206/1695/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Грицаюк Н.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 року о 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 в присутності, якої ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та завдав фізичного болю своїй співмешканці ОСОБА_3 , внаслідок чого дитина злякалась та сховалась. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення смс-повідомлення та судової повістки, до суду не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. Наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, враховуючи викладене вважаю за можливе розглядати справу в його відсутності.

Частиною другою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені повторно.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП доведена у повному обсязі та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №176023 від 21.07.2020 року, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку; письмовою заявою та поясненнями ОСОБА_3 , поясненнями відібраними у малолітньої ОСОБА_2 , копією постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

Отже, виходячи з викладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, слід визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк