cправа № 633/322/20
провадження № 3/633/136/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року суддя Печенізького районного суду Харківської області Тимченко А.М., розглянувши матеріал, що надійшов з Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем-консультантом ФО-П ОСОБА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 032925 від 24.06.2020 р., ОСОБА_1 24.06.2020 о 12-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні ФО-П ОСОБА_2 (продуктовий магазин)здійснювала торгову діяльність без засобів індивідуального захисту- маски, чим порушила п. 1 Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, просила провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що вона не є суб`єктом господарювання, а відтак не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення постанови Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступного.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 3 п. 2Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, (з подальшими змінами від 16 березня 2020 року № 215, 29.03. № 239), забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає порушенні суб`єктами господарювання встановлених правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів не можуть нести працівники таких суб`єктів господарювання, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, у якому працюють. У випадку складання протоколу щодо працівника суд не має права винести постанову про притягнення працівника чи його роботодавця до адміністративної відповідальності.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 032925 від 24.06.2020 р., ОСОБА_1 24.06.2020 о 12-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні ФО-П « ОСОБА_2 » (продуктовий магазин) здійснювала торгову діяльність без засобів індивідуального захисту- маски.

Під час розгляду даного матеріалу встановлено, що відповідно до наказу ФО-П « ОСОБА_2 » (розпорядження) № 2-к від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з ФО-П ОСОБА_2 , яка здійснює господарську діяльність у магазині, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ст. 55 Глави 6 Господарського Кодексу України регламентує поняття суб`єкта господарювання. Відповідно до ч. 2 п.2 зазначеної норми, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , в розумінні положень ст. 55 Господарського кодексу України, є суб`єктами господарювання, роботу якого заборонено відповідно до вищевказаних положень Постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211, матеріали справи не містять.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно робітника закладу громадського харчування, у зв`язку з порушенням підпункту 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби ОСОБА_1 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якого заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського .

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, беручи до уваги, що ОСОБА_1 є лише найманим працівником, а не суб`єктом господарювання, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.44-3 ч.1, 247,283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Печенізький районний суд Харківської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя: А.М.Тимченко