ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Лукіянчина П.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2019, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , постановою серії ЕАК №1632673 від 17 жовтня 2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП до штрафу в розмірі 340 гривень,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.4 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

Згідно постанови суду, 18 листопада 2019 року о 23 годині 56 хвилин на 181 км автодороги Н-14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на якому в нічний час доби не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3 в Правил дорожнього руху України. Своїми діями водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, тобто повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності світлових приладів (темної пори доби).

Крім того, 18 листопада 2019 року о 23 годині 56 хвилин на 181 км автодороги Н-14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці ока не реагують на світло та звужені, неприродньо блідий колір обличчя, сповільнена жвавість мови та сповільнена рухливість ходи, в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому порядку в лікарні, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити. Одночасно заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову суду зазначивши, що строк пропустив з поважних причин.

Зазначає, що повідомлень, повісток про виклик до суду він не отримував та взагалі не знав, що відносно нього Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області розглядається справа. Копію оскаржуваного рішення він отримав 28.01.2019 року, та через те що з 29.01.2019 року державні установи фактично не працювали, він об`єктивно не міг своєчасно звернутись за захистом своїх прав.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.252, 268 КУпАП розглянув справу без його участі,чим позбавив його права на захист. Неповно з`ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення.

Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а повідомив що ніяких алкогольних і наркотичних напоїв не вживав. Їхав, після роботи, терміново до м. Херсон. Оскільки в салоні його автомобіля заходився малолітній син він запропонував працівникам поліції пройти перевірку на алкотестері на місці зупинки або повернутись до м. Вознесенська у лікарню, з метою залишити дитину вдома. Проте, працівники патрульної поліції наполягали тільки на проходженні освідування у м. Миколаєві.

Стверджує, що не можна брати як доказ на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки, письмові пояснення осіб не можуть братись до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягаю. Так, вказані особи в судове засідання не викликались, суду пояснень не надавали, в судовому засіданні досліджувались лише їх письмові пояснення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лукіянчина П.П. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні 24.12.2019 року. Повідомлення про час, дату та місце розгляду справи судом першої інстанції йому направлялось та 18.12.2019 року повернулось до суду у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.27). Крім того, ОСОБА_1 судом двічі направлялись смс повідомлення про виклик до суду, проте вказані смс не були доставлені абоненту (а.с.19,20). Тобто у суду були відсутня дані щодо належного повідомлення особи про час та дату розгляду справи, а тому ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду.

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з урахуванням недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є обґрунтованими, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновленню.

Що стосується суті прийнятого суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Проте суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався та розглянув справу за відсутності даних щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце судового розгляду.

Як встановлено з матеріалів провадження 21.11.2019 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 . Судом першої інстанції двічі на номер мобільного телефону ОСОБА_1 надсилались судові повістки у вигляді смс-повідомлення, проте згідно довідок наявних в матеріалах провадження, вказані смс не доставлені абоненту (а.с. 19, 21). Крім того, в матеріалах провадження наявний судовий виклик, який 18.12.2019 року повернуто на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.27). Тобто у суду були відсутня дані щодо належного повідомлення особи про час та дату розгляду справи. За такого ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, не міг надати суду пояснень щодо інкримінованого йому правопорушення, подавати докази та клопотання, не міг своєчасно оскаржити рішення суду в разі незгоди з ним.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Недотримання зазначених вимог закону потягло неповне дослідження всіх доказів у справі та призвело до постановлення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення.

За таких обставин, враховуючи те, що справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності та при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2019 року через істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови.

Що стосується суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то апеляційним судом встановлено наступне: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 286293 від 19.11.2019 року, зазначено що, 18 листопада 2019 року о 23 годині 56 хвилин на 181 км автодороги Н-14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці ока не реагують на світло та звужені, неприродньо блідий колір обличчя, сповільнена жвавість мови та сповільнена рухливість ходи, в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому порядку в лікарні, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , пояснив, що дійсно 18.11.2019 року його зупинили працівники патрульної поліції з підстав, що в нього не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Під час спілкування у поліцейських виникла підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. На що він повідомив, що ніяких алкогольних і наркотичних напоїв не вживав та не вживає, працює з хімічними речовинами та після роботи, терміново їде до м. Херсон, оскільки його дружина перебуває в пологовому будинку. Працівники поліції запропоновали йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Оскільки в салоні його автомобіля заходився малолітній син він запропонував працівникам поліції пройти перевірку на алкотестері на місці зупинки або повернутись до м. Вознесенська у лікарню, з метою залишити дитину вдома. Проте, працівники патрульної поліції наполягали тільки на проходженні освідування у м. Миколаєві.

Допитані в суді апеляційної інстанції працівники патрульної поліції Білоконь М.М. та ОСОБА_4 повідомили, що дійсно 18 листопада 2019 року о 23 годині 56 хвилин на 181 км автодороги Н-14 вони зупинили транспортний засіб «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 з підстав, що в нього не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Під час їх спілкування в них виникла підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння та водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Оскільки в салоні автомобіля ОСОБА_1 знаходилась семирічна дитина, вони викликали інший патрульний екіпаж, який мав залишитись разом з дитиною та автомобілем ОСОБА_1 на трасі на місці зупинки. Проте ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, та встановлено, що він не містить повного запису обставин події, а тому не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.