Справа №592/7213/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 33/816/394/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/7213/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.07.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та ухвалити нове рішення, якою закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, оскільки викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, справа розглянута без нього, протокол складений з порушенням строку, передбаченого ст. 254 КУпАП, в закладі охорони здоров`я не був складений акт огляду на стан сп`яніння. В протоколі, висновку щодо результатів медичного огляду та постанові судді не вказані ознаки наркотичного сп`яніння. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.07.2020 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 20400 грн із позбавленням права керування т/з строком 3 роки. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 02.05.2020 о 21:40 в м. Суми по вул. СКД, 49 водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 21104 р. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КНП СОР «ОКМЦ СНЗ» № 961 від 02.05.2020, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_1 не був присутній під час прийняття суддею рішення, з матеріалами справи ознайомився 28.07.2020, а 30.07.2020 подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 136790 від 29.05.2020 за ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що він повторно протягом року 02.05.2020 о 21:40 в м. Суми по вул. СКД, 49 керував т/з ВАЗ 21104 р. н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку КНП СОР «ОКМЦ СНЗ» № 961 від 02.05.2020, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР.

Розглянувши вказаний протокол, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, але у зв`язку з тим, що останній керував т/з у стані алкогольного сп`яніння і також послався на порушення п. 2.9 «А» ПДР.

Разом з тим, викладені суддею суду першої інстанції у постанові обставини вчинення правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки протокол у відношенні ОСОБА_1 складений за керування ним т/з у стані не алкогольного, а наркотичного сп`яніння згідно висновку КНП СОР «ОКМЦ СНЗ» № 961 від 02.05.2020, що хоча і є порушенням того самого пункту ПДР (п. 2.9а), відповідальність за що також передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, але є зовсім іншою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення. При цьому, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя не послався на вчинення правопорушення повторно протягом року, як обов`язкову ознаку для притягнення до відповідальності за вказаною нормою закону.

Таким чином, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за діяння, яке він не вчиняв і за яке не притягувався, та протокол про адміністративне правопорушення щодо якого працівником поліції не складався.

Невідповідність висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам справи прямо суперечить принципу правової визначеності, який закріплений ЄСПЛ у своїх чисельних рішеннях (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); п.53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та п.19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine) принцип правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права і згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

В іншій справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998, п.54, ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Повертаючись до матеріалів справи, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи установлено, що дійсно 02.05.2020 о 21:40 в м. Суми по вул. СКД, 49 водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував т/з ВАЗ 21104 р. н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР, що крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 136790 від 29.05.2020, об`єктивно підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- висновком КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» та копією відповідного акту № 961 від 02.05.2020 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно яких водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння;

- відеозаписами з персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, згідно яких ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування т/з, пройшов огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_2 (лікаря-нарколога), згідно яких 02.05.2020 працівники поліції направили для огляду ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, у якого відібрали зразки біологічного середовища. Після отримання результатів дослідження встановлений діагноз і складені відповідні документи;

- копією постанови судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2020, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений про час судового засідання, внаслідок чого справа розглянута без його участі, то вони не заслуговують на увагу, оскільки справа неодноразово призначалася до судового розгляду, про що останній сповіщався у передбачений законом спосіб, зокрема направленням судових повісток за його фактичним місцем проживання, адресу якого він особисто повідомив працівнику поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки від ОСОБА_1 не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, то суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у його відсутність, що допускається ст. 268 КУпАП.

Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням строку, передбаченого ст. 254 КУпАП, оскільки підставою для складання протоколу був висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння, одразу після отримання якого працівники поліції і склали протокол із дотриманням встановленого порядку та прав ОСОБА_1 .

Є неприйнятними і доводи апеляційної скарги відносно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду не вказані ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки як протокол, так і висновок містять вже результат огляду, яким констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а самі ознаки перелічені в акті медичного огляду № 961 від 02.05.2020.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення він керував т/з без н. з. також є необгрунтованими і спростовуються змістом цього протоколу, який відповідає вимогам ст. 254 КУпАП та містить всі необхідні відомості, в тому числі і щодо т/з.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті, зокрема за керування т/з особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких «водієві забороняється керувати т/з у стані наркотичного сп`яніння».

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння регламентований положеннями ст. 266 КУпАП, розділом Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділами І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою певну процедуру як направлення водіїв т/з для проведення огляду, так і безпосередньо його проведення.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Якщо справи відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю (ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП).

Зважаючи на те, що правопорушення вчинене 02.05.2020, то строк накладення стягнення сплинув 02.08.2020, внаслідок чого після скасування постанови судді від 10.07.2020 провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.07.2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.07.2020 відносно ОСОБА_1 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, а провадження у справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.