ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 Справа №607/12347/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, ІПН НОМЕР_1 ,

за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 липня 2020 року власник закладу ОСОБА_1 07.07.2020 року допустив роботу продавця ОСОБА_2 без маски та рукавиць, чим порушив вимоги постанови КМУ від 20.05.2020 року із змінами від 17.06.2020 року, постанови КМУ №500 та постанови головного державного санітарного лікаря України №17 від 02.06.2020 року.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомив, що він є власником магазину, забезпечив своїх працівників всіма протиепідемічними засобами, зокрема, в достатній кількості є маски, рукавиці, постійно проводить із працівниками інструктаж. Однак, не може фізично бути постійно присутнім в магазині та контролювати. Ознайомившись із відео наданим поліцейськими, а також поспілкувавшись із продавщицею ОСОБА_2 з`ясував, що оскільки не було людей в магазині, був вільний час та продавщиця опустила маску щоби випити води.

Розглянувши матеріали справи, доходжу таких висновків.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме професійні обов`язки покладались на винну особу, відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо), та які з цих обов`язків на не виконані.

У відповідності до з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог постанови КМУ від 20.05.2020 року із змінами від 17.06.2020 року №500, однак, не зазначено, які саме пункти постанови порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та як це узгоджується з його обов`язками власника магазину.

Постановою ж Головного санітарного лікаря від 09.05.2020 року №17, на які посилається особа, яка складала протокол про адміністративні правопорушення, затверджено тільки тимчасові рекомендації щодо реалізації проти епідеміологічних заходів при торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на період карантину.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, як та обставина, що продавщиця ОСОБА_2 без маски та рукавиць на момент відвідування магазину поліцейським може ставитися в порушення ОСОБА_1 , який в той час фізично не був в магазині.

Так, як видно із пояснень як ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , продавці забезпечені масками та рукавицями, їм постійно проводиться інструктаж. На момент відвідування, у зв`язку із відсутністю покупців, вона ОСОБА_2 приспустила маску для того щоби випити води.

В протоколі про адміністративне правопорушення не спростовано таких доводів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддяВ. М. Позняк