Провадження № 3/161/3273/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянка України, освіта середня-спеціальна, розлучена, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягалася, не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.06.2020 року о 18.35 год., ОСОБА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 в ході якого ображала та виражалася в її сторону нецензурною лайкою, а також не впускала до квартири.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вищевказаному адміністративному правопорушенні не визнала та пояснила суду, що усі події, з приводу яких відносно неї було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відбулися 11.06.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що її квартира та квартира її матері ОСОБА_1 знаходяться на одному поверсі поруч. На протязі останнього часу її мати почала вимагати, щоб вона залишила своє місце проживання, оскільки остання має намір здавати дане житло. Так, за місцем її проживання прийшов співмешканець її матері ОСОБА_3 та почав виганяти її з дому, при цьому, виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав її та штовхав. Надалі, мати викликала працівників поліції. Ствердила, що вона дійсно нецензурно висловлювалася в адресу останньої нецензурною лайкою, однак і ОСОБА_1 , в свою чергу, аналогічно висловлювалася на її адресу. Крім того, в ході даного конфлікту ОСОБА_1 вдарила її в живіт, проте даного приводу, вона до працівників поліції не зверталася.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що в минулому вона прийняла свою доньку ОСОБА_2 до себе на проживання. Згодом, вона почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній переїхав на проживання до неї, в свою чергу ОСОБА_2 перебралася жити в належну останньому квартиру. 11.06.2020 року її донька відмовляласяся впускати її до квартири, виражалася на її адресою нецензурною лайкою, ображала її та висловлювали погрози фізичною розправою. Під час даного конфлікту був присутній ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суддя приходить до наступних висновків.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Аналізуючи вищевказану норму законодавства, слід зробити висновок, що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за вчинення домашнього насильства будь-якого характеру (фізичного, психологічного чи економічного) як в його сукупності, так і за вчинення будь-якого окремо.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На переконання суду, ОСОБА_2 в судовому засіданні фактично підтвердила наявність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні остання зазначила, що 18.06.2020 року о 18.35 год., вона висловлювалася в сторону матері ОСОБА_1 нецензурною лайкою,

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також підтверджуються наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 453755 від 18.06.2020 року, складеного ДОП СП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ст. лейтенантом поліції Климчуком Л.М. відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

-рапортом чергового ВП ГУНП у Волинській області від 18.06.2020 року про отримання повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_3 за фактом виникнення конфлікту з приводу того, що ОСОБА_2 не хоче повертати речі заявника, які знаходяться в квартирі (а.с. 3);

-заявою ОСОБА_1 , адресованою т.в.о. начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області полковнику поліції Івану Тусю, з проханням прийняти міри відносно її доньки ОСОБА_2 , яка систематично вчиняє домашнє насильство (а.с. 4);

-поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що він та ОСОБА_1 проживають однією сім`єю, в свою чергу ОСОБА_2 є рідною донькою його співмешканки. 18.06.2020 року ОСОБА_2 вчинила конфлікт, шляхом обмеженням його у можливості користування своїм майном, а також викидала з квартири належні йому речі. В ході виниклої суперечки, ОСОБА_2 виражалася на його адресу та на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. З даного приводу ОСОБА_1 викликала працівників поліції.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення у суду не має.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що показання свідка ОСОБА_3 об`єктивно узгоджуються із наданими поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Разом з тим, суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 , допитаного в судовому засіданні, оскільки останній, як він сам ствердив, був відсутній на місці події, за наслідками якої було складено дані адміністративні матеріали.

В свою чергу, невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, на який має на меті уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 своїми діями, які виразилися у словесних образах ОСОБА_1 , вчинила психологічне насильство відносно своєї дружини, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, його майновий стан.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_2 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська