Провадження № 33/4808/78/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2019 року о 22 год. 35хв. по вул. Галицька в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 30 січня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану на підставі неповного з`ясування та недоведеності всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим позбавив його можливості довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує, що постанову суду він отримав 28 січня 2020 року.

Вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, оскільки з листопада 2019 року він перебував за межами України.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Таким чином, невчасне отримання копії судового рішення не є безумовною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження і може бути визнано поважною причиною несвоєчасного подання апеляційної скарги з врахуванням процесуальної поведінки апелянта яка свідчила про вживання певних заходів про отримання інформації про стан судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 року ОСОБА_1 на розгляд справи повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції у встановленому законом порядку неодноразово направляв судові повістки ОСОБА_1 за місцем його проживання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, 04 листопада 2019 року подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю виїзду за межі України.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд в Івано-Франківському міському суді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наявності вищевказаного клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції відклав розгляд справи на 27 листопада 2019 року.

Однак, в наступне судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки у зв`язку з чим, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 вказує на те, що отримав копію постанови суду тільки 28 січня 2020 року і не вказує коли саме він дізнався про наявність постанови суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та які причини завадили йому це зробити раніше, оскільки з матеріалів справи вбачається, що він був обізнаний про те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП знаходиться на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року була направлена ОСОБА_1 28 листопада 2019 року, тобто на наступний день після ухвалення судового рішення.

03 січня 2020 року копію вказаного рішення було направлено Начальнику ВДВС Івано-Франківського МУЮ для виконання.

24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати копію постанови суду для апеляційного оскарження.

Разом з тим, в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку не вказано яким чином та коли він дізнався про наявність судового рішення, не конкретизовані причини, які свідчать про те, що він був позбавлений можливості звернутися за копією судового рішення раніше.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Зокрема, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова суду відносно ОСОБА_1 вступила в законну силу та була звернута до виконання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаний про розгляд у Івано-Франківському міському суді справи по притягнення його до адміністративної відповідальності, виїхав за межі країни, не вживав достатніх заходів з метою дізнатись про стан судового провадження і звернувся до суду тільки на стадії виконання судового рішення, яке набуло законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сам факт перебування за кордоном не свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки у даному випадку мають істотне значення причини, які спонукали особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, виїхати за кордон та наявність об`єктивної необхідності в цьому.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк, оскільки у зв`язку із перебуванням за межами країни отримав копію судового рішення 28 січня 2020 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не конкретизує поважність причин, які спонукали його виїхати за межі країни, не доводить наявність їх реального існування, не вказує час його повернення до країни та час коли він дізнався про постанову суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому довести поважність причин, які спонукали його виїхати за межі України, вказати час коли він повернувся до країни та коли саме, та яким чином дізнався про наявність постанови суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, конкретизувати та довести наявність об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2 Х.Х.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв