КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/895/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Курило А.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на десять років.

Відповідно до постанови, 14 жовтня 2019 року, близько 21 год. 45 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ChevroletLacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався вул. Березняківська, буд. 7-А, у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушим п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що 14 жовтня 2019 року, він не був зупинений поліцейським під час керування транспортним засобом та пояснює, що він стояв біля свого автомобіля, в той час як до нього підійшов працівник поліції.

ОСОБА_1 звертає увагу, що в протоколі, який міститься в матеріалах справи вказано автомобіль «Chevrolet Lacetti», з номерним знаком НОМЕР_1 , яким він, начебто керував, в той час, як в довідці поліцейського УПП м. Києва зазначено, що 14 жовтня 2019 року ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Nexia» з номерним знаком НОМЕР_2 .

Апелянт зазначає, що у протоколі суть порушення сформульована шаблонними фразами, не зазначено, який порядок проходження огляду на місці спілкування йому було запропоновано та вказує, що зазначення «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 256 КУпАП.

ОСОБА_1 звертає увагу, що в наявному у матеріалах справи протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи свідків.

Також апелянт зазначає, що до протоколу додані пояснення двох свідків, які виглядають як заповнений рукописним текстом надрукований бланк на одній сторінці аркуша паперу. При цьому, суть пояснень свідків є надрукованою заздалегідь, що виключає можливість трактування цього документу як вільних пояснень, наданих цими свідками.

В апеляційній скарзі вказано, що працівник поліції ОСОБА_2 , який заповняв бланк пояснень свідків, належним чином не встановив осіб свідків.

ОСОБА_1 звертає увагу, що на місці події йому не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння.

Також апелянт вказує, що направлення на огляд в заклад охорони здоров`я йому не пред`являли та таке відсутнє в матеріалах справи. При цьому зазначає, що свідками не підтверджено, що він відмовився від оформленого поліцейським направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції, відповідно до якого 01 лютого 2020 року ОСОБА_1 особисто був отриманий виклик до суду на 10 лютого 2020 року для розгляду його апеляційної скарги. Будь яких клопотань про відкладення розгляду провадження чи про поважність причин неявки ОСОБА_1 до суду не направляв.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував біля нього. Однак зазначене не відповідає дійсності.

Відповідно до матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови такі доводи були предметом перевірки судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції був допитаний як свідок поліцейський роти №3 батальйону №1 полку №3 УПП у м. Києві ДПП України Білоцький Р.М., який пояснив, що ОСОБА_1 рухався проїзною частиною у зустрічному з ним напрямку руху, після того, як він побачив патрульних, то зупинився, припаркував автомобіль, вимкнув фари, вказані дії їм здалися підозрілими тому він підійшов до водія, у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд у лікаря-нарколога, на вказану пропозицію останній відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Показання даного свідка узгоджуються із відомостями, які містяться на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що ОСОБА_1 зазначає, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів у ньому, відпочивав. Надалі, коли в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд у лікаря - нарколога, ОСОБА_1 заявив, щовін є пішоходом та не розуміє навіщо йому проходити огляд. Про те, що він приїхав на автомобілі як пасажир, ОСОБА_1 не повідомляє.

В той же час із відеозапису вбачається, що автомобіль стоїть із увімкненими ліхтарями аварійної сигналізації, при цьому будь яких інших осіб, які могли б бути водієм чи іншими пасажирами вказаного транспортного засобу на відеозаписі не зафіксовано.

Отже, цими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була обґрунтованою.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в довідці інспектора поліції Тимців М. зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DaewooNexia» з номерним знаком НОМЕР_2 , в той час як в протоколі серії БД №426880 від 14 жовтня 2019 року зазначено про керування автомобілем «ChevroletLacetti», з номерним знаком НОМЕР_1 .

Апеляційний суд зазначає, що розбіжність в назві автомобіля та його номерного знака, вказаного в протоколі серії БД №426880 від 14 жовтня 2019 року і довідці інспектора поліції не може бути безмовною підставою для скасування постанови суду та жодним чином не вплинула на законність прийнятого судом рішення.

Так, в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1624434 від 14.10.2019, де зазначено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відомості про оскарження та скасування вказаної постанови в матеріалах справи відсутні, відтак дана постанова спростовує доводи апелянта щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки у ньому не зазначена сама суть правопорушення, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, про що вказано в протоколі, і є тією суттю правопорушення, яке інкримінується останньому.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_1 також зазначає про те, що йому не було у встановленому законом порядку запропоновано пройти медичний огляд, оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_1 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а отже підстави для видачі направлення для огляду у медичному закладі були відсутні.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо ідентичності пояснень свідків та того, що особи свідків не були встановлені.

Так, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що відмова водія від проходження медичного огляду відбувається у присутності двох свідків, як це і передбачено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїх поясненнях свідки зазначили відомості щодо відмови у їх присутності водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння. Крім того пояснення свідків є ідентичними, оскільки вони надають пояснення лише щодо однієї обставини, а саме відмови водія від проходження огляду, зазначення інших обставин таких як чи перебував водій у стані наркотичного сп`яніння та чи керував він транспортним засобом не можуть бути ними надані, оскільки свідки запрошуються в момент коли автомобіль уже зупинений.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Оскільки ОСОБА_1 постановами Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2019 та Дарницького районного суду міста Києва від 24.05.2019 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, а постановою Дарницького районного суду міста Києва від 16.10.2019 його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на три роки, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, як вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун