ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрито на підстав ст. 38 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

Так, судом встановлено, що 21 серпня 2019 року о 16.08 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Січових Стрільців, в районі будинку № 14 в м. Дніпро, під час зміни напрямку руху ліворуч, не переконався в безпеці маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, завдані матеріальні збитки.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та такою, що порушує його права та законні інтереси і тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вказує, що постанову судом першої інстанції винесено при не об`єктивному, односторонньому, упередженому та поверхневому розгляді справи.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги письмові пояснення та клопотання ОСОБА_1 .

Зазначає, що пояснення другого учасника ДТП ОСОБА_2 не відповідають дійсності та спростовуються долученими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.

Щодо механізму ДТП, апелянт зазначив, що ОСОБА_2 дійсно рухався прямо по вул. Січових Стрільців з боку вул. Старокозацької у бік вул. Шевченка, але займав при цьому одночасно дві смуги, чим порушував п. 11.10 ПДР України.

Крім того, як зазначає апелянт в своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначав, що автомобіль "Mitsubishi Lancer" з номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 рухаючись у другій смузі на відстані 3-5 метрів правіше від нього різко змінив напрямок руху, внаслідок чого ОСОБА_2 не зміг уникнути зіткнення між автомобілями Mitsubishi Outlander н.з. НОМЕР_2 та Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_3 . Вказує, що зазначена другим учасником ДТП відстань не відповідає дійсності, оскільки останній під час руху займав дві смуги одночасно та відповідно до схеми ДТП, ширина смуг складає 3.9 та 4 метри. Зазначений факт вказує на порушення ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України, а саме на невиконання ним вимог вказаних правил, щодо дотримання безпечного інтервалу під час керування автомобілями.

Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 358452 відносно нього за ст. 124 КУпАП був складений через 41 день після ДТП. Із зазначеним протоколом, а також повідомленнями із управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (надалі Управління) вперше ознайомився 16 жовтня 2019 року. Вважає, що вказані процесуальні дії порушили його права на захист, зокрема, він був позбавлений права отримувати додаткові докази по справі, у зв`язку із застарілістю події, як наприклад пошук додаткових свідків події, а також отримання додаткових відеозаписів.

Співробітниками поліції Управління на місці скоєння ДТП було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_2 , який було передано до відділу адміністративної практики Управління з метою реєстрації та направлення до суду у відповідності до вимог п.п. 5, 6 Інструкції.

З метою встановлення правових підстав складення протоколу про адміністративне правопорушення, апелянтом було надіслано відповідний запит до Управління.

Управління у відповіді на вказаний вище запит, зазначило, що проводилася перевірка в результаті якої було встановлено порушення апелянтом п. 10.1 ПДР України, а також, що у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252, 254, 256 КУпАП було складено відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення. Також у зазначеній відповіді Управління вказало, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено прямої заборони щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без присутності особи відносно, якої відкрите адміністративне провадження.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

В суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особу у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали, допитано особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 124 КУпАП Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -

тягне за собою, зокрема, позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Винні дії ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №358452 від 30.09.2019, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку (а.с.1);

- заяві ОСОБА_2 про обставини дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2019 року (а.с.2-3);

- схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.08.2019 року та фототаблиці до неї (а.с.7-8);

- відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження (а.с.12,52).

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства, складений не на місці ДТП, суд вважає безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол відносно нього за ст.124 КУпАП був складений без його присутності через 41 день після ДТП, з яким він був ознайомлений на 57-й день, що є порушенням як його прав, так і вимог ч.2 ст.254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, судом не приймаються як підстава для визнання протоколу недопустимим доказом, оскільки вказані обставини не спростовують факту вчинення водієм ОСОБА_1 даного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, за заявою ОСОБА_2 була проведена перевірка, та доручено відділу розшуку вжити заходів спрямованих на визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено механізм ДТП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються наявними матеріалами справи.

Судом першої інстанції на підставі повного та всебічного розгляду справи встановлено, що саме в результаті недотримання водієм ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до наданого відеозапису, переглянутого судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Outlander» під керуванням ОСОБА_2 рухається у своїй смузі та напрямку свого руху не змінює. Натомість, водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER» ОСОБА_1 , не впевнившись у відсутності попутних транспортних засобів, в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, різко, безпосередньо перед автомобілем «Mitsubishi Outlander», змінив напрямку руху на смугу, по якій рухався ОСОБА_2 , внаслідок чого сталося зіткнення транспортним засобів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 рухався одночасно по двом смугам, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, збільшив свою швидкість через припаркований попереду автомобіль, не приймаються, як підстава, що виключає провину ОСОБА_1 , оскільки дані обставини стосуються саме дій ОСОБА_2 під час руху, при цьому встановлено, що саме водій ОСОБА_1 змінював напрямок руху, а тому повинен був переконатися в безпеці свого маневру, тобто виконати вимоги п.10.1 ПДР.

Твердження ОСОБА_1 про те, що долучений до протоколу відеозапис пригоди не містить моменту зіткнення транспортних засобів, не є слушними, так як з даного відеозапису вбачається процес руху транспортних засобів, зміна їх напрямку, що вказує на механізм ДТП.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що на думку суду є обраною лінією захисту.

Доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, апелянтами не надано.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та доведеності його винних дій, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, а тому в цій частині апеляційних скарг не вбачає підстав для їх задоволення, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Крім того, як вбачається з матеріалів, відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 30.09.2019 року, встановлено, що події дорожньо-транспортної пригоди мали місце 21 серпня 2019 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення закінчився 21 листопада 2019 року, а тому відповідно до ч. 5 ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, сплинув. Судом першої інстанції прийнято вірне рішення про визнання винним ОСОБА_1 та необхідності закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко