Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/64/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 за участю прокурора Гуземи О.А., на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.12.2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер ПП - НОМЕР_2 уродженця м. Кіровограда, громадянина України, працював до 08.08.2018 року на посаді поліцейського взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.Також стягнуто 384 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що будучи колишнім поліцейським взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 даного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2019 року, скасувати постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 247, 280 КУпАП та дійшов помилкового висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 після звільнення було несвоєчасно подано декларацію, тому в діях останнього наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив стосовно поданої апеляційної скарги та просив постанову суду першої Інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

28.12.2019 року ОСОБА_1 отримав рішення суду від 27.12.2019 року. Зважаючи на те, що у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів від 23.10.2019 року № 995- р про перенесення робочих днів у 2020 році останній день подачі апеляційної скарги збігся із вихідним днем та апеляційну скаргу було подано наступного дня за вихідним строк на апеляційне оскарження порушено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерела права.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому, у справі про адміністративне правопорушення протокол с не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері запобігання корупції (ч. 1 ст. 172-6 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Таким чином, системний аналіз вище зазначених норм закону свідчить про те, що сам факт складення компетентною особою поліції у справі про адміністративне правопорушення протоколу про адміністративну відповідальність підтверджує виключно початок такої справи, однак складення протоколу про адміністративну відповідальність не є тотожнім терміну виявлення правопорушення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було встановлено керівником Департаменту перевірки декларацій ОСОБА_4 та повідомлено ОСОБА_1 24.05.2019 року. (а.п. 35).

Оперуповноважений Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старший лейтенант поліції Філатьєв В.Ю. склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення пов`язане з корупцією, за яке передбачено відповідальність згідно з вимогами ч.1 ст. 172-6 КУпАП, який направлений на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда, (а.п. 1-4).

Апеляційний суд приходить до висновку, що про існування факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язане з корупцією Національне агентство з питань запобігання корупції було обізнане 24.05.2019 року, тобто саме з цієї дати необхідно обчислювати строк, який становить три місяці, протягом якого винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, у відповідності до ч.3 ст. 38 КУпАП.

Саме 24.05.2019 року контролюючий орган (НАЗК) на який покладено право отримати відомості щодо встановлення наявності у діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», а саме ч.3 зазначеної статті скласти протокол про виявлене правопорушення та направити його до суду.

Неузгодженість державних органів, а саме дії оперуповноваженого Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та керівником Департаменту перевірки декларацій не може слугувати підставою для притягнення особи до відповідальності поза межами строку виявлення зазначеного правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

В контексті положень ст. 256 КУпАП, складання адміністративного протоколу є фактичне закінчення етапу здійснення перевірки, проте не виявлення ознак адміністративного правопорушення.

При досліджені матеріалів адміністративного провадження, апеляційний суд звертає увагу на те, що ані протокол притягнення особи до адміністративної відповідальності, ні в оскаржуваній постанові суду першої інстанції не містяться відомості про дату виявлення вчиненого адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на момент звернення до суду з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності та розгляду зазначеної адміністративної справи - 27.12.2019 року минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. а тому судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2019 року, а провадження в справі необхідно закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, після 24.08.2019 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю, у відповідності до вимог статті 247 КУпАП. а саме обставини, що виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Аналіз даної статті вказує, що такі обставини, як: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, - можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті, та перевірки фактичних обставин.

Інші ж обставини, зазначені в ст.247 КУпАП встановлюються незалежно від фактичних обставин справи, в залежності від зазначеної конкретної обставини. Наприклад: смерті особи - свідоцтвом про смерть; неосудність - психіатричним висновком; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку - свідоцтвом про народження; строків притягнення особи до відповідальності - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу, тощо.

При цьому, ст.247 КУпАП, не надає право органу, що здійснює адміністративне провадження його закрити, а зобов`язує його це зробити.

Тому, на переконання апеляційного суду, в разі наявності вищезазначених обставин, орган, що розглядає адміністративну справу не повинен встановлювати обставини, визначені в ст.280 КУпАП, а зобов`язаний закрити провадження в справі.

Інший порядок здійснення адміністративного провадження, за наявності підстав для закриття адміністративного провадження, зокрема встановлення судом фактичних обставин справи, наявність чи відсутність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ознак правопорушення, доведеність вини, тощо..., Кодексом про Адміністративні правопорушення не передбачений.

Враховуючи вище викладене, з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав до застосування вимог ч.3 ст.38 КУпАП, апеляційний суд не погоджується, оскільки встановлення законодавцем кінцевого строку можливого притягнення особи до відповідальності є важливою гарантією її прав, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на час звернення до суду з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 минули строки притягнення до адміністративної відповідальності, а тому провадження необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови.

Керуючись ст.247,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова