Справа № 163/174/20 Провадження №33/802/136/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Туман Н.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з протоколом про порушення митних правил від 09.11.2019 № 2804/20500/19 09 листопада 2019 року ОСОБА_1 , прямуючи з України у Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС водієм автомобіля «Форд», номерний знак НОМЕР_1 , намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю у спеціально пристосованих сховищах стояка та поперечного елемента жорсткості задньої частини панелі лівої боковини автомобіля 4100 грамів брутто схожого на бурштин необробленого каміння.

На вищевказане рішення суду Волинською митницею подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати постанову судді та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у повному об`ємі відповідно до санкції даної статті.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці Пікалюка М.С., який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та прийняти нову, міркування ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляції та просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положення ст.489 Митного кодексу України визначають, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення дотримано.

Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими судом доказами у їх сукупності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 "Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження" встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та виробів з них не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім заборонених до вивезення за межі митної території України), шляхом вчинення дій, усного або за бажанням власника таких товарів чи на вимогу посадової особи митного органу письмового декларування.

Отже, вивезення бурштину як дорогоцінного каміння за межі митної території України дозволяється за умови, коли його сумарна фактурна вартість не перевищує еквівалент 10000 євро, шляхом: вчинення дій; усного декларування; за бажанням власника бурштину - письмового декларування; на вимогу посадової особи митного органу - письмового декларування.

Дослідженими судом доказами у справі стверджено, що вартість переміщуваного ОСОБА_1 через митний кордон України дорогоцінного каміння органогенного утворення - 4050,90 грама нетто бурштину в стані сировини як дорогоцінного каміння органогенного утворення становить 13935,10 гривень (висновок №131 (а.с.31-35)).

Станом на 28.06.2019 за офіційним курсом НБУ 100 євро становили 2715, 6169 гривні. Отже, 10 000 євро на ту ж дату відповідає сума у 271561,69 гривні, тобто вартість переміщуваного зеленим коридором товару - 13935,10 грн., не перевищує суми, вказаної у Постанові Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 - 271 561,69 грн.

При вивезенні за межі митної території України бурштин загальною вартістю, що не перевищувала 10 000 євро, ОСОБА_1 задекларував його шляхом вчинення дії відповідно до ст.366 МК України, оскільки проходив митний контроль в зоні спрощеного контролю «зелений коридор». Факт поміщення товарів у порожнинах автомобіля не дає підстав для висновку про їх приховування від митного контролю, оскільки норми вивезення бурштину перевищені не були.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який набрав чинності для України з 15.09.2011, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак, митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об`єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

З урахуванням наведеного, суддя правильно встановив, що достатніх доказів для кваліфікації дій ОСОБА_1 як приховування від митного контролю за будь-якою ознакою ч.1 ст.483 МК України не здобуто, а отже - склад цього порушення митних правил в діях вказаної особи відсутній.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, вважаю, що суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі в.о. начальника митниці, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Туман Н.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов