Справа № 355/850/20 Номер провадження: 3/365/93/20
ПОСТАНОВА

іменем України

02.09.2020 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О., розглянувши в залі судового засідання справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Київського апеляційного суду щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працездатного, працездатного, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , працездатного, тимчасово непрацюючого,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом від 7 липня 2020 року серії АА № 058191 значиться, що 7 липня 2020 року о 12 годин 40 хвилин на 76 км автодороги Київ-Харків ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «CITROEN J4MPY», номерний знак НОМЕР_1 , що має загальну кількість для сидіння 9, перевозив 6 осіб, що не є членами однієї родини, чим порушив п.п. 7 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 та п. 1.10 протоколу № 19 позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенного-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 25.05.2020.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

У судове засідання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідне оголошення про розгляд справи було опубліковане також на веб-порталі судової влади України. Суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність запорушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами

Диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

21 травня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів".

Відповідно до абз. 2 підпункту 7 пункту 3 цієї Постанови (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 435) на період дії карантину, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї.

В той же час 17 червня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України № 500, якою підпункт 7 пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392, викладено в новій редакції, з якого виключено вищезазначений абз. 2 підпункту 7 пункту 3. Постанова набрала чинності 22 червня 2020 року.

Зі змісту частини 3 статті 8 КУпАП вбачається, що складаючи норми зазначеного кодексу, законодавець взагалі виключав саму можливість здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення за діяння, які законом не визнані протиправними.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, якою передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, можливо дійти висновку, що уразі усунення норм, якими дії визнаються протиправними, перестає існувати і склад адміністративного правопорушення. При цьому, перестає існувати і питання щодо наявності вини в діях особи, оскільки не може бути визнана винною поведінка особи, яка не суперечить будь-яким нормам.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звинувачується у порушенні вимог підпункту 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05. 2020 № 392 та п. 1.10 Протоколу № 19 позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 25.05.2020 року.

При цьому, як зазначено вище, абз. 2 п.п. 7 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 заборонялося перевезення легковими автомобілями пасажирів з кількістю, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї, виключено. Тобто станом на дату інкримінованого правопорушення, положення підпункту 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 (в редакції на момент вчинення правопорушення), порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 , втратили чинність.

Слід зазначити, що Протокол позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 25.05.2020 № 19 втратив чинність на підставі Протоколу позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 26.06.2020 № 20.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, дослідивши письмові докази у справі, вбачається за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, враховуючи бланкетний характер норми, передбаченоїст. 44-3 КУпАП, втрату чинності на час інкримінованого йому адміністративного правопорушення приписів нормативно-правових актів, порушення яких ставиться в провину останньому.Отже його дії на час та за обставин, викладених у протоколі, не можуть бути кваліфіковані як порушення правил щодо карантину людей, оскількифактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості особи повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

На підставі викладеного і керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Денисенко