Справа №592/5281/20
Провадження №3/592/1716/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Білопільського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

28.04.2020 до Ковпаківського районного суду м. Суми від Білопільського ВП ГУНП в Сумській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №049796 від 20.04.2020, складеного поліцейським СГПП№ 3 Білопільського ВП капралом поліції Щербак М.І., ОСОБА_1 20.04.2020 о 18.15 год. у м. Білопілля на автодорозі Р-44 «Суми-Путивль-Глухів» керував автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, млява мова та різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану його алкогольного сп`яніння ухилився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За загальним правилом ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно п. 1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови від 20.04.2020 ОСОБА_2 "керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом".

Верховний Суд України у пункті 2 постанова Пленуму від 11.06.2014 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» роз`яснив судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, місце вчинення правопорушення - м. Білопілля на автодорозі Р-44 «Суми-Путивль-Глухів».

Як вбачається з "Форми вивода" на особу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено два місця проживання останнього: " АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ".

Враховуючи матеріали справи, працівниками поліції фактично не встановлено місце проживання чи перебування ОСОБА_1 (Зазначена адреса вказана у протоколі як місце проживання ОСОБА_1 , проте докази реєстрації за цією адресою не долучені).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля зазначено ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , місце реєстрації транспортного засобу ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_3 Конотопський МРЕО ГАИ.

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорту № НОМЕР_4 виданий 22.02.2019, орган який видав 5916 Глухівським міським відділом Управління ДМС у Сумській області (м. Глухів вул. Спаська, 34).

Як вбачається з Протоколу серії ОБ №049796 від 20.04.2020, працівниками поліції призначено та повідомлено про розгляд справи у «Білопільському» районному суді, після чого маються виправлення та зазначено у «Ковпаківському» районному суді м. Суми.

Зазначені у протоколі свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають місце проживання у м. Білопілля.

Зважаючи на викладене 28.04.2020 Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області на доопрацювання та скерування матеріалів справи до належного суду.

30.06.2020 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без фактичного виконання постанови судді від 28.04.2020.

30.06.2020 суддею було направлено запит до відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради щодо місця реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Довідки від 01.07.2020 № 14.03-08/107554 про реєстрацію місця проживання особи, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг», яка надійшла до суду 02.07.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми не зареєстрований.

Судом направлялася судова повістка рекомендованим з повідомленням ОСОБА_1 на адресу зазначену у протоколі, а саме: м. Суми, вул. Баранівська, 132Д, однак до суду повернувся конверт з Довідкою пошти, що судова повістка не вручена та повернута оскільки "адресат відсутній за вказаною адресою".

10.07.2020 Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області на доопрацювання та скерування матеріалів справи до належного суду.

20.08.2020 після доопрацювання справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знову надійшла до Ковпаківського районного суду м. Суми від Білопільського ВП ГУНП в Сумській області без виконання постанови від 10.07.2020 та передана судді на розгляд 31.08.2020.

Загальна засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а тому не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати у суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід`ємним правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, а для суддів усіх інстанції важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), заява № 14448/88); п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91).

Згідно частини 1 ст. 268 КУпАП Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За наведених підстав, оскільки альтернативна підсудність в даному випадку на думку судді не може бути застосована, суддя дійшов висновку, що розгляд даної справи про адміністративне правопорушення не належить до компетенції Ковпаківського районного суду м. Суми.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ провадження у справах про адміністративні правопорушення, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України» (заява № 16347/02 від 09.06.2011 р.); «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява N 20347/03) від 12.03.2009 р.).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України та усталеної практики ЄСПЛ, необхідно у даній справі застосувати аналогію закону при визначенні підсудності, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону - положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншому суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне направити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності.

Керуючись статями 276, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 34 Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направити до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Литовченко