Справа №: 139/553/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільского ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки: АДРЕСА_1 , працюючої представником ТОВ «Нано Про», за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204804 від 02.07.2020 водій ОСОБА_1 02.07.2020 о 17:40 год. на а/д М-21 с. Лучинчик, керуючи автомобілем марки «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенс», державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР.

Транспортним засобом «Мерседес-Бенс» керував ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, суду пояснила, що 02.07.2020 вона перебувала у відрядження в м. Могилів-Подільському Вінницької області. Повертаючись додому у м. Вінниця службовим автомобілем марки «Форд Фієста», по трасі М21, неподалік села Лучинчик, побачила попереду автомобіль марки «Мерседес-Бенс». На той час її швидкість була близько 75 км/год., автомобіль «Мерседес» почав зупинятися, вона теж збавила швидкість. Під`їхавши ближче - зрозуміла, що автомобіль зупинився на смузі їх руху без аварійної зупинки. Вона зупинилася за ним дотримуючись безпечного інтервалу. Потім водій Мерседеса різко почав рухатися на зад заднім ходом, що призвело до зіткнення з її автомобілем. Вважає винним в ДТП водія Мерседеса.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що 02.07.2020 року вона їхала в якості пасажира у автомобілі «Форд Фієста» за кермом якого була ОСОБА_1 Швидкість автомобіля була близько 75-80 км/год. Перед ними їхав автомобіль «Мерседес Бенс», який почав зменшувати швидкість, а потім зупинився і заглух. Далі, секунду постояв, різко почав здавати на зад, їхати на неї, вона налякалася, почала кричати. У дзеркалі водія не бачила, коли зіткнувся з їх авто, він різко появився у дзеркалі, припустила, що водій заснув, оскільки він був дуже втомлений. Також зауважила, що відстань між автомобілями була більше 1 метра, коли авто зупинилося, аварійний сигнал водій не ввімкнув.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження у даній справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , оскільки її вина у скоєнні правопорушення зазначеного у протоколі правоохоронними органами не доведена. До даного висновку суд приходить із наступних підстав:

Так, згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Відповідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

ОСОБА_1 інкримінується те, що вона 02.07.2020 о 17:40 год. на а/д М-21 с.Лучинчик, керуючи автомобілем марки «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенс», державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв попереду, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.12.1, п.13.1, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Однак, у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила, пояснивши, що правил дорожнього руху не порушувала, рухалася в межах своєї смуги руху зі швидкістю 75 км/год, вчасно зупинилася, побачивши автомобіль Мерседес-Бенц, дотримуючись дистанції між автомобілями.

Пояснення ОСОБА_1 повістю узгоджуються з показами безпосереднього свідка події ОСОБА_3 , яка підтвердила, що ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушувала і дорожньо-транспортна пригода сталася не з її вини.

З оглянутої в судовому засіданні схеми місця ДТП, яка сталася 02.07.2020 року о 17:40 год., на а/д М-21 с.Лучинчик та доданої до неї фототаблиці, вбачається, що на них зафіксовано лише розміщення транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, що ставить під сумнів фактичні обставини порушення ОСОБА_1 ПДР, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Інші наявні в матеріалах справи документи не містять жодних доказів вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 двічі викликався до суду для дачі пояснень, однак в судові засідання не з`явився. Тому перевірити його пояснення, які він письмово дав працівникам поліції, в судовому засіданні не видалося за можливе.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17 зробив висновок про те, що пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, застосовуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, тобто того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, вищенаведені письмові пояснення ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, як допустимі докази.

Таким чином, суд бере до уваги в якості доказів лише ті покази, які були перевірені, досліджені та отримані безпосередньо під час розгляду справи в суді.

Отже, покази ОСОБА_1 , які були нею дані під час судового засідання не спростовані жодним належним та допустимим доказом, узгоджуються з поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , тому суд бере їх до уваги при прийнятті рішення.

Та обставина, що працівниками патрульної поліції складено протокол на водія ОСОБА_1 , не може слугувати беззаперечною підставною для притягнення виключно її до адміністративної відповідальності. Згідно з положеннями КУпАП у протоколі про адміністративні правопорушення фіксується вчинене правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і т.д., здійснює уповноважений орган, в даному випадку - суд.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» 14.02.2008 зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010року №23-рп /2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Таким чином суть правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, які б в своїй сукупності мали значення для розгляду справи по суті та встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в адміністративній справі №139/553/20 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.І. Коломійцева