Справа №: 343/1003/20
Провадження №: 3/0343/328/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 від 10.03.2004, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , священика, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при таких обставинах.

4 червня 2020 року о 22.40 год в м. Івано-Франківськ повул. Крихівецька, 40 ОСОБА_1 керував автомобілем DACIA Daster, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а. Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двохсвідків. Проба позитивна 2,17 проміле, тест №3434.

27 серпня 2020 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить закрити справу про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» ст. 130 КУпАП України викладена у новій редакції, згідно якої він не являється суб`єктом вчинення правопорушення, оскільки зазначена зміна передбачає керування суднами. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. За обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено документально.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Суд, враховуючи, що протокол відносно ОСОБА_1 складено 04.06.2020 у його присутності, тобто з даного моменту він знав про наявність справи та неодноразово звертався до суду з різного роду клопотаннями, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, у поданому клопотанні, крім прохання закрити справу відносно нього, не висловлює свою думку щодо участі в судовому засіданні, строки розгляду даної категорії справ обмежені, при розгляді справ за ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому вважає за необхідне справу розглянути у відсутності останнього.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що воно не підлягає до задоволення з таких підстав.

1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, відповідно до якого були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду для становлення такого стану, а також інші диспозиції і відповідні санкції за статтею, щодо якої здійснюється розгляд справи.

Однак такі зміни діяли лише протягом 2-х (двох) діб - 01 та 02 липня 2020 року, оскільки вже 03.07.2020 в офіційному виданні Голос України № 110 (7367) було опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-ІХ, відповідно до пункту 117 якого (сторінка 6 видання Голос України № 110 (7367) в частині, що стосується справи вказано «У розділі І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Відомості Верховної Ради України, 2019 р., № 17, ст. 71):

1) у пункті 1:

підпункти 2 - 4, 7 виключити;

підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити».

Саме вказаним пунктом Закону України від 22.11.2018 № 2617-VІІІ було викладено статтю 130 КУпАП в новій редакції та доповнено ККУ статтею 286-1, однак наведеними вище нормами Закону України від 17.06.2020 № 720-ІХ було скасовано ці зміни та повернуто до їх викладу в старій редакції, яка на даний час є поточною та має законну силу щодо її застосування.

По суті, це не є впровадженням нової відповідальності, а є лише скасуванням норм, які таку встановлювали.

У своєму листі Верховний суд на звернення №3.16-12м/300/2020 від 02.07.2020 Донецького апеляційного суду та №б/н від 02.07.2020 Київського апеляційного суду щодо вирішення питання про те, чи підлягають з 01 липня 2020 року адміністративній відповідальності за статтею 130 КУпАП особи, які вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до 01 липня 2020 року, зауважив, в тому числі, що відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія - окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини. Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень, особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Так, на відміну від статті 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція статті 286-1 КК передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Верховний Суд звернув увагу, що в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичною чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Таким чином, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Отже, підстави для вирішення питання про закриття провадження у даній справі у зв`язку зі змінами, внесеними в ст. 130 КУпАП, відсутні.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №315754 від 04.06.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , яка відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла на час вчинення вказаного правопорушення. У водія тимчасово вилучені документи - посвідчення водія НОМЕР_2 від 10.03.2004 та надано тимчасовий дозвіл НОМЕР_4 на право керування транспортним засобом. З вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчив своїм підписом (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомого приладу Drager Alcotest 6820 у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 2,17 проміле. З результатом ОСОБА_1 згідний, що засвідчив своїм підписом (а.с.4);

- даними приладу "Драгер" alkotest 6820, відповідно до якого тест на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено о 22.48 год 04.06.2020. Результат аналізу 2,17 проміле (а.с.2);

- письмовими поясненнями від 04.06.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що їх було запрошено співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат якого показав 2,17 проміле, що засвідчили своїми підписами (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП ПНЦ ІФ ОР у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820. Відповідно до направлення, складеного о 22.54 год 04.06.2020, результат огляду позитивний - 2,17 проміле (а.с.3);

- відеозаписом на оптичному диску DVD-R 4.7GB/12MIN 16х (а.с.6), який містить два файли із записом з нагрудних камер поліцейських, знятих з різного ракурсу. На відео видно як поліцейські підійшли до автомобіля, за кермом якого знаходиться водій. Поліцейський запитує чому останній відразу не зупинявся на вимогу про зупинку та просить надати документи. Особу водія встановлено за даними документами, ним являвся ОСОБА_1 . На запитання поліцейського чи вживав водій алкоголь, останній відповідає, що два дні тому. Поліцейські вказують про причини зупинки, а саме, що водій, перебуваючи на кільці, декілька раз проїхав його по кругу. Вказують, що у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують йому проти огляд, на що водій спочатку відмовляється, а потім погоджується. Поліцейські запрошують свідків, встановлюють їх особи, дані про яких співпадають з даними, викладеними в їх письмових поясненнях.

Таким чином, вищеописані письмові пояснення свідків узгоджуються з іншими доказами у справі та визнаються судом належними та допустимими, при цьому жодних доказів щодо невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні суду надано не було.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не встановив.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М. Монташевич