КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/803/2020 Постанова винесена суддею Косович Т.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Неживка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тетієві Київської області зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 грудня 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання трудового колективу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 27 листопада 2019 року о 18 год. 22 хв. по вул. Івана Франка в м. Тетієві Київської області керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту на алкоголь склав 1,80 ‰, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тетіївського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою передати матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього на розгляд трудового колективу ТОВ «ТАК-Агро».

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволені клопотання трудового колективу та наклав адміністративне стягнення. Стверджує про помилковість висновку суду про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є тяжким і тому відсутні підстави для задоволення клопотання, оскільки положеннями ч. 2 ст. 21 КУпАП передбачена можливість застосування заходу громадського впливу до осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Є необґрунтованим, як зазначає ОСОБА_1 , і висновок суду про неналежне оформлення клопотання трудового колективу, оскільки згідно з положеннями ст. 21 КУпАП рішення про заходи громадського впливу трудовий колектив приймає після надходження матеріалів із суду, а не до того. Врахування ж судом тієї обставини, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, являється передчасним, з огляду на відсутність вироку суду, який набрав законної сили.

ОСОБА_1 . звертає увагу на те, що вчинене ним правопорушення не призвело до тяжких наслідків, за місцем проживання та роботи він характеризується з позитивної сторони, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює водієм в ТОВ «ТАК-Агро» і ця робота - єдине джерело доходів для його родини, до складу якої входить малолітній онук, який позбавлений батьківської опіки та фактично перебуває на утриманні його та дружини, яка не працює.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на обґрунтування апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, ґрунтується на доказах у справі, а з огляду на прохання апелянта та його доводи в апеляційній скарзі, не є предметом апеляційного перегляду.

До того ж при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Що стосується апеляційного прохання, яке пов`язане з адміністративним стягненням, то доводи щодо безпідставного відхилення суддею місцевого суду поданого в порядку ст. 21 КУпАП клопотання трудового колективу ТОВ "ТАК-Агро" є непереконливими.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Адміністративне стягнення, як це визначено у ст. 23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

При цьому, застосування вимог ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке має підвищену суспільну небезпеку та законодавець з метою запобігання вчиненню таких правопорушень, зокрема, які стосуються невиконання водіями п. 2.9(а), п. 2.5 ПДР України, періодично посилює стягнення, а в останній редакції санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП взагалі не містить альтернативних стягнень та позбавлення права керування транспортними засобами разом із штрафом є обов`язковими стягненнями.

Оцінюючи характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, значно перевищив допустиму норму алкоголю в крові, при цьому, окрім невиконання вимог п. 2.9(а) ПДР України, що є грубим правопорушенням у контексті ст. 30 КУпАП з урахуванням санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, не виконав інші ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що був підданий стягненню у виді штрафу.

Та обставина, що ОСОБА_1 працює водієм, в даному випадку свідчить не на його користь, оскільки професійний водій зобов`язаний суворо дотримуватися ПДР України та з огляду на те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, розуміти, що керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння може призвести до тяжких наслідків, бо становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

При цьому виключно позитивні дані про особу ОСОБА_1 , відомості про стан його сім`ї, а також та обставина, що він працює і його робота пов`язана з керуванням транспортним засобом, не є достатніми підставами, з огляду на характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, як про це клопоче ТОВ "ТАК-Агро".

Отже, висновок судді місцевого суду щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу є обґрунтованим, а наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду дотримався вимог закону, оскільки в даному випадку саме шляхом застосування стягнення може бути досягнута його мета - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, за відсутності підстав для зміни або скасування постанови судді місцевого суду, яка є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання трудового колективу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу; ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко