ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/923/20Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 33/817/341/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 12 червня 2020 року о 21 год. 45 хв. на автодорозі між населеними пунктами смт. Мельниця-Подільська - с.Худиківці, керував скутером Вайпер, без державного номерного знака та без застебнутого мотошолома з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нечітка, хода нестійка. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «DRAGER 6810 АКАМ 0601», який показав позитивну пробу 0,91 %. Проїхати у КНП «Борщівська районна лікарня» для проходження повторного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 липня 2020 року, - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги мотивує тим, що працівниками патрульної поліції не озвучено жодної ознаки, які б вказували про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння; вказує, що працівниками патрульної поліції зазначено у протоколі ознаки сп`яніння, які не передбачені відповідним наказом; апелянт стверджує, що направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не може бути доказом, так як він не підписаний посадовою особою; вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого було зроблено відеозапис, не вказано його серію та номер; звертає увагу суду і на те, що працівниками патрульної поліції не було його відсторонено від керування скутером, такі дані у матеріалах справи відсутні; зазначає, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття рішення Борщівським районним судом у даній справі, посвідчення водія йому не видавалося.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465356; доданим до нього результатом тесту на алкоголь, з якого слідує, що в час та місці вказаному у протоколі ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 0, 91 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом події, доданим до протоколу.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що працівниками патрульної поліції не було озвучено ознаки, які б вказували про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння є надуманими, оскільки відповідні дані відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, Акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Що стосується посилання апелянта про те, що працівниками патрульної поліції зазначено у протоколі ознаки сп`яніння, які не передбачені законом, такі доводи апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на те, що пунктом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ №1452/735 09.11.2015 р. передбачено, що ознаками сп`яніння, серед іншого, є запах алкоголю з порожнини рота, що й зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №465356 від 12.06.2020 року. Додаткове зазначення ж працівником поліції в протоколі замість порушення координації рухів і мови, як це передбачено вищевказаною Інструкцією, аналогічних за змістом ознак сп`яніння - нестійка хода та мова нечітка, не є істотним порушенням вимог закону, оскільки підставою для проведення огляду на стан пс`яніння є наявність хоча б однієї ознаки.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 про скасування постанови суду першої інстанції через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого було зроблено відеозапис, не вказано його серію та номер, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, то вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на те, що направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не може бути доказом, так як він не підписаний посадовою особою, то вказана обставина не впливає на кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 в лікувальний заклад не був доставлений через те, що відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття рішення Борщівським районним судом у даній справі, посвідчення водія йому не видавалося суд не підтверджені жодними доказами. З матеріалів справи вбачається, що такі доводи аналогічні поясненням захисника в суді першої інстанції і матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_1 від 10 липня 2020 року до територіального сервісного центру про надання інформації щодо отримання ним посвідчення водія. Однак, ні в судове засідання 21 липня 2020 року, ні до апеляційної скарги від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 не надав жодної інформації, яка би підтверджувала його доводи. Клопотань про витребування цієї інформації судом в апеляційній скарзі не заявлено, до апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також правильність накладення адміністративних стягнень.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 липня 2020 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя