Справа № 308/3335/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., за участю представника особи відносно якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 адвоката Майор І.В., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенко І.І., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, які надійшли з Закарпатської митниці Держмитслужби України, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 01.12.2016 органом 2124, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0373/30500/20 від 05 березня 2020 року, ОСОБА_1 стапвиться у вуину те , що: він 25.06.2018 року о 22 год. 04 хв. на митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС ввіз придбаний ним легковий автомобіль марки «FORD» моделі « FOCUS» кузов № НОМЕР_3 , б/в, 2012 року випуску».

Як підставу для переміщення на митну територію України купленого легкового автомобіля гр. України ОСОБА_1 подав дщо Закарпатській митниці ДФС свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 21.06.18, № НОМЕР_5 від 21.06.18, № НОМЕР_6 від 27.11.2012 та рахунок №52/18 від 21.06.2018 на якому знаходиться декларація про походження товару.

Відповідно до рахунку №52/18 від 21.06.2018 вартість вказаного транспортного засобу становила 3500 Євро, що за курсом НБУ станом на 25.06.18 складало 106 970,75 грн.

Продавцем легкового автомобіля виступало іноземне підприємство «Max Hauptman» (Ludwigstr.141 86669 Konigsmoos DE), а покупцем громадянин ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Зазначений транспортний засіб був оформлений у митному відношенні, пропущений на митну територію України та направлений для завершення митного оформлення у відділ митного оформлення №3 (Хуст) митного поста «Виноградів -вантажний».

На митному посту «Виноградів вантажний» на підставі вищезазначених документів була оформлена митна декларація ІМ 40ДЕ № UA305140/2018/005314 від 27.06.18, скорегована митна вартість та легковий автомобіль марки «FORD» моделі « FOCUS» кузов № НОМЕР_3 , б/в, 2012 року випуску», випущений у вільний обіг, зі сплатою необхідних митних платежів в сумі 56 481,8 грн. При цьому на підставі рахунку №52/18 від 21.06.2018, на якому знаходиться декларація про походження товару, була застосована пільгова ставка (преференція походження) ввізного митна 7,3%.

В ході проведення додаткових перевірочних заходів митницею на адресу німецького підприємства «Max Hauptman» направлений запит від 28.02.20 № 7.7-20-04/17/2127 з метою отримання копії рахунку №27/18 від 28.03.2018 та підтвердження його легітимності.

04.03.2020 року від німецького підприємства «Max Hauptman» отриманий лист - відповідь (вх.. № 2558/кб-13-17), яким надано копію рахунку №52/18 від 21.06.2018, на якому відсутня декларація про походження на товар.

На виклик в митницю для з`ясування всіх обставин громадянин ОСОБА_1 не прибув.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_2 перемістив через митний кордон України товар - легковий автомобіль марки «FORD» моделі « FOCUS» кузов № НОМЕР_3 , б/в, 2012 року випуску», з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для його переміщення та митного оформлення підробленого документа рахунку №52/18 від 21.06.2018, на якому знаходиться декларація про походження на товар, що містить неправдиві дані щодо преференційного походження товару.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.1 статті 483 Митного кодексу України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. Клопотання про відкладення справи до суду не подавав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Майор І.В. в судовому засіданні просив врахувати, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенні не визнає та зазначає, що ОСОБА_1 , було вчинено всі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України. Крім того вказує, що матеріали справи не містять докази ,які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 , умислу на порушення вимог митного контролю та інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. Просив врахувати, що ОСОБА_1 , було надано всі документи митниці, які йому були надані власником транспортного засобу в Німеччині.

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби Селеш О.Я. у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України та застосувати відносно останнього адміністративне стягнення передбачене санкцією вказаної статті.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Майора І.В., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеш О.Я., дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме відсутнє переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, , або таких, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, передбачена ч.1 ст. 483 МК України.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

В свою чергу ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року, документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 ороку № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №160/7887/18 та від 14 квітня 2020 року у справі № 320/4916/19.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявне заперечення по справі до якого долучено нотаріально засвідчений переклад рахунку №52/18 від 21.06.2018 року, нотаріально засвідчений переклад експортної декларації з Німеччини 18DE05E4 від 22.06.2018 року та копія Сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.009.27775-18 від 26.06.2018 року. Згідно з яких вбачається, що ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки «FORD» моделі «FOCUS» кузов № НОМЕР_3 , б/в, 2012 року випуску за ціною 3500,00 євро від німецького підприємства «Мах Hauptman» (Ludwigstr.141 86669 Konigsmoos DE), у зв`язку з чим підприємство «Мах Hauptman» видало ОСОБА_1 рахунок №52/18 від 21.06.2018 року. Вищенаведені обставини визнаються сторонами та не спростовуються Протоколом. В подальшому вищезазначений товар був експортований з Німеччини до України, що підтверджується експортною декларацією з Німеччини 18DE05E4 від 22.06.2018 та митна декларація ІМ 40 ДЕ №UA305140/2018/005314 від 27.06.18. З експортної декларації 18DE05E4 від 22.06.2018 року вбачається, що відправник товару та країною вивезення є Німеччина (DE), що також не спростовується Протоколом.

Так, в графі 44 (та її продовжені) митної декларація ІМ 40 ДЕ №UA305140/2018/005314 від 27.06.2018 року серед поданих зазначено: №52/18 від 21.06.2018 - рахунок німецького підприємства «Мах Hauptman»; 2.)UA.009.27775-18 від 26.06.2018 - Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу; 3.) 18DE05E4 від 22.06.2018 експортна декларація з Німеччини.

Також, в Сертифікаті відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.009.27775-18 від 26.06.2018 зазначено найменування і місцезнаходження виробника: Ford Werke AG, Німеччина.

В нотаріально засвідченому перекладі рахунку №52/18 від 21.06.2018 знаходиться декларація про проходження на товар, а саме: «Експортер товару, описаного в даному торговому документі, заявлає, що даний товар являється товаром із походженням із ЄС, що підлягає пільговому митному огляду, якщо не зазначено інше. Макс Гаутман». Листом Закарпатської митниці Держмитслужби від 01.04.2020 №7.7-20-05/19/3341 направлено матеріали справи про ПМП №0373/30500/20, в тому числі копії рахунку №52/18 від 21.06.2018 (аркуші справи 14, 15, 19, 20, 33, 35), на якому також наявна декларація про походження на товар.

Суд критично оцінює копії рахунку німецького підприємства «Мах Hauptman», (а.с. 43, 44), оскільки на них не зазначено номер рахунку №52/18, не зазначено дата 21.06.2018 року, не зазначено, що він стосується легкового автомобіля марки «FORD» моделі «FOCUS» кузов № НОМЕР_3 , б/в, 2012 року випуску за ціною 3500,00 євро. В рахунках німецького підприємства «Мах Hauptman», що знаходяться на аркушах справи 43 та 44, взагалі відсутня буть-яка інформація, яка б вказувала якого товару вони стосуються, враховуючи вищенаведене вони не можуть бути оцінені судом як належні докази по даній справі.

Щодо листа уповноваженого органу Німеччини № Z4215F- 32/2019-В 120101, то на аркуші справи 11 наявна його копія на німецькій мові. З аналізу аркушів справи 9-11 вбачається, що переклад листа уповноваженого органу Німеччини № Z4215F- 32/2019-В 120101 було зроблено з німецької імовірно на англійську, а далі з англійської на українську мову. Також на аркуші справи 9 зазначено «НЕОФІЦІЙНИЙ ПЕРЕКЛАД». Щодо листа уповноваженого органу Німеччини №Z4215F-714/19-1 то він міститься на аркуші справи 12, його імовірний переклад на англійську мову на аркуші справи 13, а український переклад взагалі відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Враховуючи вищенаведене листи уповноваженого органу Німеччини № Z4215F- 32/2019-В 120101 та №Z4215F-714/19-1 не можуть вважатися доказами по даній справі, оскільки їх належний переклад не долучено до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, оскільки митним органом не доведено той факт, що гр. ОСОБА_1 був обізнаний або повинен був бути обізнаним про те, що документи містять недостовірні відомості, суд вважає, що у діях особи відсутня обов`язкова ознака суб`єктивної сторони правопорушення у вигляді умислу спрямованого на надання митному органу документу, що містить неправдиві відомості щодо країни походження транспортного засобу.

Тому суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи та її винність не доведена.

Крім того, ст.467 МК України щодо строку накладення стягнення за порушення митних правил (зупинення на час розгляду справи судом) була змінена Законом України від 08.11. 2018року, а правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 було вчинено ще 25.06.2018р., тобто, до прийняття вказаного закону, що посилює відповідальність.

Так, відповідно до ст.58 Конституції України закон, що встановлює відповідальність, погіршує або іншим чином обтяжує становище особи , не має зворотньої дії в часі.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, за наявності підстав виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Статтею 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд, враховуючи наведені доводи, вважає, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а висновки митного органу не підтверджуються належними та достовірними доказами, а тому наявні підстави для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 61, 62 Конституції України, ст.ст. 483, 527, 528, 529 МК України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул