Справа № 639/3299/20
Провадження № 3/639/1234/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В. розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючого ФОП, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 27.05.2020 року згідно якого 21.05.2020 року представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 та головним спеціалістом Відділу регіонального представництва в східних областях ОСОБА_4 був здійснений моніторинговий візит до пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_2» для моніторингу в умовах карантинних заходів, пов`язаних із епідемією коронавірусу COVID-2019. О 10 годині при намаганні здійснити візит до вищезазначеного пансіонату за адресою АДРЕСА_2 встановили, що керівництва на місці не має, з адміністрації була присутня одна особа, яка не представилась. Як їм стало відомо, пансіонатом керує ОСОБА_1 . Зателефонувавши ОСОБА_1 на телефон НОМЕР_1 домовились що зустрінуться у пансіонаті «ІНФОРМАЦІЯ_2» об 11 год. 30 хв. Коли вони прибули повторно до закладу, на їх вимогу розпочати моніторинговий візит ОСОБА_1 відмовила в доступі. В 11 год. 33 хв. ОСОБА_3 , за номером 102, був викликаний наряд поліції. О 12 год. 07 хв. прибув наряд поліції, в присутності якого вони ще раз намагались розпочати моніторинговий візит до вищезазначеної установи, однак отримали відмову. 21.05.2020 року, листом за №3248.2/20/46 ОСОБА_1 було запрошено до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях (вул. Академіка Проскури, 1, м. Харків, т/ф НОМЕР_2 ), 27 травня 2020 року з 10 до 11 години, з метою забезпечення безпосередньої реалізації прав, визначених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП під час розгляду матеріалів справи та складання адміністративного протоколу за ст. 18840 КУпАП та надання обґрунтованих пояснень щодо порушень Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України». У вище зазначеному листі, ОСОБА_1 , було роз`яснено, що невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - тягне за собою відповідальність згідно статті 188-40 КУпАП. Також роз`яснені положення статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте, 27 травня 2020 року з 10 до 11 години ОСОБА_1 на запрошення не з`явилась, що зафіксовано відповідним актом. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 188-40 КУпАП.

У судові засідання, які призначені на 14.07.2020 року, 21.07.2020 року, 03.08.2020 року, 11.08.2020 року та 19.08.2020 року ОСОБА_1 не з*явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання та смс-повідомлення на її мобільний телефон вказаних у матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, хоча йому достеменно було відомо про знаходження справи у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова. Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що інкримінована ОСОБА_1 ст.188-40 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обовязковою (ч.2 ст.268 КУпАП). Проте надала до суду письмові пояснення в яких просила провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного злочину та проводити розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: змістом протоколу про адміністративне від 27.05.2020 року, листом на ім*я ОСОБА_1 , витягом з ЄДРЮСФОПтаГФ від 27.05.2020 року, актом щодо не допуску до моніторингового візиту від 21.05.2020 року, актом не явки до офісу регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України в східних областях від 27.05.2020року, довідкою про результати розгляду матеріалу ЖЄО №8655 від 21.05.2020 року за повідомлення «102», письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 21.05.2020 року, рапортом ДОП СППП Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, відеозаписом від 21.05.2020 року.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Пункт 8-1, статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає коло осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а саме, уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (статті 188-39, 188-40, 212-3 (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» закріплений обов`язок співпраці з Уповноваженим. А саме, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, посадові та службові особи, до яких звернувся Уповноважений, зобов`язані співпрацювати з ним і подавати йому необхідну допомогу, зокрема:

1) забезпечувати доступ до матеріалів і документів, у тому числі на засадах, визначених законодавчими актами щодо захиїїту інформації з обмеженим доступом;

2) надавати інформацію і давати пояснення стосовно фактичної і правової підстави своїх дій та рішень;

3) розглядати пропозиції Уповноваженого щодо поліпшення їх діяльності у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина та у місячний строк з дня одержання пропозицій надавати вмотивовану письмову відповідь на них.

Відмова органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадових і службових осіб від співпраці, а також умисне приховування або надання неправдивих даних, будь-яке незаконне втручання в діяльність Уповноваженого з метою протидії тягнуть за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Пункт 7 ст.13 вищезазначеного Закону України закріплює право Уповноваженого запрошувати посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі.

Пункт 8 тієї ж статті закріплює право Уповноваженого та його представників відвідувати без попереднього повідомлення про час і мету відвідування такі місця: місця, в яких особи примусово тримаються за судовим рішенням або рішенням адміністративного органу відповідно до закону, в тому числі ізолятори тимчасового тримання, кімнати для затриманих та доставлених чергових частин органів Національної поліції, пункти тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, кімнати для перебування тимчасово затриманих військовослужбовців, слідчі ізолятори, арештні доми, кримінально-виконавчі установи, приймальники-розподільники для дітей, загальноосвітні школи та професійні училища соціальної реабілітації, центри медико-соціальної реабілітації дітей, спеціальні виховні установи, військові частини, гауптвахти, дисциплінарні батальйони, спеціальні приймальники для тримання осіб, підданих адміністративному арешту, міські, районні управління та відділи, лінійні; правління, відділи, відділення, пункти органів Національної поліції, спеціалізовані автомобілі (у тому числі спеціалізовані автомобілі з конвоєм), приміщення (кімнати) ця тримання підсудних (засуджених) у судах, заклади примусового лікування; психіатричні заклади; пункти тимчасового розміщення біженців; приміщення для транзитних пасажирів у пунктах пропуску через державний кордон; будинки дитини, дитячі будинки-інтернати, притулки для дітей, дитячі будинки, загальноосвітні школи-інтернати для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, центри соціальної реабілітації дітей з інвалідністю, центри соціально-психологічної реабілітації дітей; психоневрологічні інтернати; геріатричні пансіонати, будинки-інтернати для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю; пансіонати для ветеранів війни і праці; соціально-реабілітаційні центри.

Пункт 81 статті 13 закріплює право опитувати осіб, які перебувають у місцях, зазначених у пункті 8 цієї статті, та отримувати інформацію стосовно поводження з цими особами і умов їх тримання.

Стаття 19 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» покладає виконання функцій національного превентивного механізму на Уповноваженого, а саме:

На Уповноваженого покладаються функції національного превентивного механізму відповідно до Факультативного протоколу до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання.

Для виконання функцій національного превентивного механізму Уповноважений:

1) здійснює регулярні відвідування місць, зазначених у пункті 8 статті 13 цього Закону, без попереднього повідомлення про час і мету відвідувань та без обмеження їх кількості;

2) проводить опитування осіб, які перебувають у місцях, зазначених у пункті 8 статті 13 цього Закону, з метою отримання інформації стосовно поводження з цими особами і умов їх тримання, а також опитування інших осіб, які можуть надати таку інформацію;

3) вносить органам державної влади, державним органам, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, у тому числі зазначеним у пункті 8 статті 13 цього Закону, пропозиції щодо попередження катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання;

4) залучає на договірних засадах (на платній або безоплатній основі) до регулярних відвідувань місць, зазначених у пункті 8 статті 13 цього Закону, представників громадських організацій, експертів, учених та фахівців, у тому числі іноземних;

5) реалізує інші повноваження, передбачені цим Законом.

При цьому, правопорушником ОСОБА_1 до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ст.188-40 КУпАП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-40 КУпАП.

Згідно ст.ст.34, 35 КУпАП обставин, що помякшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність помякшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, у звязку з чим вважаю можливим призначити порушнику адміністративне стягнення за ст.188-40 КУпАП у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Окрім цього згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-40 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафув дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 1700 грн. (одну тисячу сімсот гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.В. Чижиченко