Категорія:ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника - Жерухи Р.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року про притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді заступника директора Державного архіву Волинської області визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Так, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона, будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням. ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який з 03 вересня 2019 року припинив виконання функцій держави, зобов`язана була подати декларацію перед звільненням за період з 01 січня 2019 року по 03 вересня 2019 року не пізніше 00.00 год. 02 жовтня 2019 року. Однак, встановлено, що декларацію ОСОБА_1 подала несвоєчасно, а саме о 17 год. 14 хв. 02 жовтня 2019 року чим порушила вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції та вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцевий суд, з урахуванням вищенаведених обставин, визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та наклав на неї адміністративне стягнення визначене санкцією даної статті.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та закрити провадження у даній справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк подачі декларації для неї розпочався з 09 вересня 2019 року (з урахуванням вихідних днів 07-08 вересня 2019 року), так як накази про звільнення вона отримала лише 06 вересня 2019 року. Окрім того, подання декларації 02 жовтня 2020 року було зумовлене і об`єктивними обставинами - отриманням від роботодавця довідки про доходи. Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами строку, визначеного ст. 38 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , її захисника, які підтримали скаргу із наведених у ній мотивів, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону, судом першої інстанції дотримано не було.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

27 лютого 1996 року ОСОБА_2 склала присягу державного службовця /а.с. 14/.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), ОСОБА_1 є суб`єктом декларування на якого поширюється дія цього Закону та є особою, яка згідно із статтею 50, займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Абзацом першим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи. уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше для такого припинення. Якщо припинення зазначених відносин відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Встановлено, що наказами Державного архіву Волинської області від 03 вересня 2019 року № 87-ОС та № 89-ОС до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із посади державної служби та звільнено /а.с. 15-16/.

Знайомитись із вищевказаними наказами ОСОБА_1 , у присутності працівників Держархіву області, відмовилась, про що цього ж дня було складено відповідний акт /а.с.29/.

З урахуванням наведених вимог Закону, ОСОБА_1 зобов`язана була не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли вона дізналася про таке припинення, тобто не пізніше 01 жовтня 2019 року подати декларацію, проте подала її лише о 17 год. 14 хв. 02 жовтня 2019 року (унікальний ідентифікатор документу с73а5аf4-66b4-45fc-bbdd-7ed1994ef54b).

10 липня 2020 року головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції складено протокол № 47-01/36/20 про вчинення останньою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Цей протокол фактично було покладено в основу оскаржуваного судового рішення.

Однак, такий протокол на думку апеляційного суду, не може вважатись допустимим доказом у даній справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06 вересня 2016 року № 19, який зареєстрований в МЮУ 15 листопада 2016 року за №1479/29609.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Керівник відповідного органу, визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб`єктів декларування, у яких виник обов`язок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Водночас, строки перевірки факту подання декларацій передбачені п. 4 цього ж Порядку.

Зокрема в пп. 1 п. 4 визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в кому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання щорічних декларацій суб`єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій.

Факт подання декларацій перевіряється шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства (п.5 Порядку).

Таким чином, антикорупційним законодавством чітко встановлено обов`язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Апеляційним судом встановлено, що уповноважена особа з питань запобігання корупції - ОСОБА_3 02 жовтня 2019 року письмово повідомив НАЗК про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік /а.с. 23/.

Таке повідомлення Національним агентством з питань запобігання корупції отримано 07 жовтня 2019 року /а.с. 24/.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 складено лише 10 липня 2020 року.

При цьому, правопорушення, передбачене ч. 1ст. 172-6 КУпАП не належить до категорії триваючих.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм законодавства убачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, а провадження у справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

Враховуючи вищевказані норми антикорупційного законодавства та положення КУпАП, а також беручи до уваги, що на час складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення минули строки, визначені у ст.ст. 38, 247 КУпАП, апеляційний суд вважає цей протокол недопустимим доказом у даній справі, як такий, що складений поза межами трьохмісячного строку з моменту виявлення правопорушення, який чітко встановлено законодавством.

З урахуванням того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке ставиться їй у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки протокол складено поза строком, передбаченим ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Проте, вищевказані обставини залишились поза увагою місцевого суду.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду, а провадження у даній справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя