справа № 274/4234/20
провадження № 3/0274/2340/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2020 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленківці Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу, ОСОБА_1 11.06.2020 р. близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , в гаражному приміщенні займався прийомом металобрухту.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився.

Захисник Березовенко В.П. подав письмове клопотання про закриття провадження в справі у зв"язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказана конкретна норма спеціального закону, яка ОСОБА_1 була порушена.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі, матеріали, долучені за клопотанням про закриття провадження, суддя дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП настає за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, посадовою особою суб`єкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

При цьому, диспозиція ч. 1 ст. 164-10 КУпАП є бланкетною і потребує посилання в протоколі на норму спеціального закону, який регулює здійснення операцій з металобрухтом. Базовим законом в означеній сфері є Закон України "Про металобрухт". Окремі питання здійснення операцій з металобрухтом регулюються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності", Законом України "Про відходи", іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про металобрухт" до операцій з металобрухтом належить заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів. Заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку №260 від 10.06.2020 р., долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем, видом господарської діяльності якого згідно з КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД-2005) є код «46.77» - «Оптова торгівля відходами та брухтом». Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2 .

Опис коду "46.77" включає закупівлю у населення скляної тари, різноманітних пакувальних відходів, брухту чорних та кольорових металів тощо (без їх вторинного перероблення) для подальшого продажу переробним підприємствам; збирання відпрацьованої електроніки, у т.ч. побутової, для подальшого продажу переробним підприємствам.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у вину інкримінується зайняття прийомом металобрухту. Водночас, є очевидним, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, а саме фізичною особою-підприємцем, який має право здійснювати операції з металобрухтом у встановленому законом порядку та на визначених умовах.

За вказаних обставин, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення особа зобов`язана була вказати у протоколі не просто про факт прийому металобрухту ОСОБА_1 , а про те, яка саме конкретна норма законодавства України при цьому була порушена. Проте, такі дані у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні в самому протоколі, ні у матеріалах, надісланих до суду, не надала жодного доказу не лише протиправності дій ОСОБА_1 щодо здійснення операцій з металобрухтом, але й взагалі не надала жодного доказу того, що у вказану у протоколі про адміністративне правопорушення дату, час та місці здійснювався будь-який прийом металобрухту будь-якою особою. Зокрема, не вказано хто здавав металобрухт, чи дійсно це було, коли, кому, у якій кількості, не вказані свідки події, не долучено їхні свідчення. Більше того, крім пояснення самого ОСОБА_1 , у якому він заперечив обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.06.2020 р., жодного іншого доказу вчинення інкримінованого правопорушення чи взагалі події, вказаної у протоколі, уповноваженими особами не надано. Інші матеріали, долучені до справи, розписка від 21.05.2020 р., акт зважування від 21.05.2020 р., протокол огляду місця події від 21.05.2020 р., пояснення від 21.05.2020 р., рапорт від 21.05.2020 р. стосуються інших подій, іншого місця, інших обставин і не мають жодного відношення до подій, які мали місце 11.06.2020 р., які інкримінуються ОСОБА_1 .

За вказаних обставин в діях ОСОБА_1 не лише відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, але й уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення особами не доведено навіть самої події адміністративного правопорушення у вказані у протоколі день, час та місці.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 245, 247 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановления справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. У справах «Малофеева проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні по справі «Барбера. Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення № 696275 від 11.06.2020 р., не відображають об"єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 164-10 , п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Т.М. Вдовиченко