Провадження №3/522/7422/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 03.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132727 від 21.07.2020 року, відповідно до якого зазначено, що «21.07.2020 року о 19 год. 00 хв. в м. Одесі по пр. Гагаріна, 16/3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків відмовився.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132727 від 21.07.2020 року за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- CD з записом від 21.07.2020 року.

28 серпня 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Чапуріної С.І. про закриття провадження, в якому остання посилалась на те, що ОСОБА_1 не може бути підданий заходу впливу та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП на підставі того, диспозиція ч.1 статті 130 КУпАП в редакції станом на 01.07.2020 року та на 23.07.2020 року не передбачає відповідальність за керування транспортним засобом або відмови від проходження мед.огляду на стан сп`яніння.

Також, зазначила, що ОСОБА_1 є громадянином Грузії, під час складення протоколу йому не було забезпечено перекладач. Згідно до вимог ст. 254, 268, 274 КУпАП, це є порушенням його прав на володіння інформацією з якого приводу складається відносно нього протокол. В матеріалах справи відсутні докази, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження мед.огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що в свою чергу не встановлює наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від мед.огляду на стан сп`яніння. У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться у закладі охорони здоров`я, якщо водій незгодний на проведення огляду на стан сп`яніння на місце зупинки. В протоколі серія ОБ №132727 від 21.07.2020 року не встановлено и не зазначається працівниками поліції, що ОСОБА_1 відмовився від проходження мед.огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Матеріали справи не містять, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (не має акта огляду), в матеріалах справи є лише відмітка про те, що ОСОБА_4 на місце зупинки транспортного засобу, а саме в м. Одеса, по вул. Гагаріна 16/3 відмовився від мед.огляду, що в свою чергу не є ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Тобто, відмовляючись пройти огляд на стан сп`яніння в місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ще не вчиняє адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. А от відмова від огляду у закладі охорони здоров`я вже є окремим адміністративним правопорушенням з відповідними наслідками, в зв`язку з чим провадження по справі №522/12606/20 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та скасування акту, якій встановлює адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні 28.08.2020 року ОСОБА_1 заперечував факт своєї провини, підтримуючи в той же час позицію свого захисника, яка також заперечувала щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності з підстав викладених у її клопотанні про закриття провадження по справі.

Суд, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, та заперечення захисника щодо обставин викладених у протоколі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного:

Згідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до другого абзацу пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксована в присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також це підтверджено CD з записом подій від 21.07.2020 року, який оглянуто в судовому засіданні, при цьому вбачається що ОСОБА_1 вільно спілкується з працівниками правоохоронних органів та розуміє мову.

При цьому, виходячи з викладеного, суд не погоджується з твердженням захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки даний факт підтверджено показаннями свідків та CD.

Більш того, безпосередньо причин відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а ні в поданому до суду клопотанні, а ні в судовому засіданні не зазначив.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 на відсутність акту про адміністративну відповідальність, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Водночас, згідно Роз`яснень голови комітету ОСОБА_5 щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року:

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року.

Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

Для цього 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX).

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Також ст. 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, виходячи також з того, що кримінальна відповідальність, передбачена ст. 286-1 КК України погіршує становище особи, що суперечитиме основоположним конституційним принципам і є неприпустимим, застосуванню підлягає адміністративна відповідальність, оскільки вона не посилює, а навпаки пом`якшує відповідальність.

Стосовно наданої в судовому засіданні постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.08.2020 року суд вважає, що вона носить поодинокий характер, оскільки стосується правопорушення вчиненого 03 липня 2020 року, коли спірне питання про відповідальність за ст. 130 КпАП України було не урегульоване, а тому не може бути прийнята до уваги в цій справі про адміністративне правопорушення.

Щодо інших посилань представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вони не підтверджені жодними належними доказами, а навпаки спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Поряд з цим, у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, згідно до п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, на теперішній час не скасовано відповідальність за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Враховуючи викладене, оскільки інших причин відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, окрім, як мети ухилення та уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в нетверезому вигляді, у зв`язку з дійсним його перебуванням у стані сп`яніння (хоча це судом не встановлювалось) суд не вбачає, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапису, а також іншими документами.

Врахувавши характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, вважаю необхідним та достатнім для виховання особи, а також запобігання вчинення нових порушень накладення стягнення на правопорушника у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами з накладенням штрафу, відповідно до санкції статті.

Керуючись ст. ст. 34, 130, 280, 283 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Л.М. Чернявська