Справа № 930/1389/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2020 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Алєксєєнку Василю Мифодієвичу по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183-1 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

20.08.2020 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП з заявою про відвід головуючому судді.

Відповідно до результатів розподілу адміністративної справи автоматизованою системою документообігу суду заява про відвід була передана на розгляд судді Ганкіної І.А.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про відвід підтримав, суду показав, що вважає, що суддею Алєксєєнком В.М. при розгляді справи відносно нього було втрачено об`єктивність та неупередженість. При цьому зазначив, що було порушено його права на ознайомлення зі справою: секретарем судді не видано копії матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, з посиланням на несправність ксерокса в суді, в подальшому, даний недолік не виправлено розпорядником суду, а суддя не звернув увагу на попередню постанову про повернення матеріалів протоколу на доопрацювання, винесену іншим суддею Царапорою О.П. Також зазначив, що не вчиняв факту правопорушення, заборгованість є надуманою, а державним виконавцем не враховано наявність його доказів щодо виконання ним аліментного зобов`язання, а також ту обставину, що ним було оскаржено дії державного виконавця до суду в порядку скарги. На запитання суду пояснив, що справа по суті не розглядалася. Вважає, що суддя підтримує сторону державного виконавця, а розгляд справи у тому ж районі, де знаходиться і державна виконавча служба, призведе до необ`єктивного розгляду його справи.

Розглянувши заяву про відвід судді, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до такого висновку.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

КУпАП не містить положень щодо відводу (самовідводу) судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об`єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах.

З огляду на це та відсутність у КУпАП норм, які б регулювали питання відводу і самовідводу судді, проте, беручи до уваги аналогічні норми, що містяться, зокрема, в Кодексі адміністративного судочинства України, Кримінальному процесуальному Кодексі України та Цивільному процесуальному кодексі України, враховуючи подібність неврегульованих у КУпАП правовідносин, слід застосувати аналогію закону.

Згідно положень, викладених в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», вбачається, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини .

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Як підставу доведення порушення принципу неупередженості та об`єктивності судді по справі, заявник вказує на порушення допущені секретарем та розпорядником суду. Судом є встановленим, що заявником було подано заяву про надання йому можливості зняти ксерокопії матеріалів його справи 04.08.2020 року та одночасно подано заяву про відвід судді датовану тим же 04.08.2020 року (вхідні номера 4905/10 та 4902/10).

Згідно змісту заяви про відвід недовіра заявника викликана невиконанням секретарем його вимоги щодо надання можливості зняти копії матеріалів справи. За поясненнями секретаря, виконати вказану вимогу не було можливості в зв`язку з несправністю ксерокса.

За поясненнями самого заявника йому було запропоновано відзняти копії на мобільний пристрій, що було зроблено ним частково. Вказані обставини не вказуються на порушення неупередженості та об`єктивності саме головуючого по справі, тому підставою для відводу судді слугувати не можуть.

Крім того, заявник вказує на можливість упередженості судді Немирівського районного суду щодо підтримки інтересів Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управлення МЮ, так як суд та відповідна служба ДВС знаходяться у одній місцевості.

Оцінюючи дану підставу, суд враховує, що державний виконавець відповідної служби ДВС та головуючий суддя по справі заявника не перебувають в підлеглих стосунках, є незалежними і факт зацікавленості головуючого судді у підтримці інтересів суб`єкта подання протоколу №67 є цілковитим припущенням заявника.

Щодо підстави відводу, що грунтується заявником на неправомірності дій державного виконавця щодо складання ним протоколу №67 від 16.06.2020 року та попередній постанові судді Царапори О.П. про повернення матеріалів адміністративного протоколу державному виконавцю, суд враховує, що аналіз та оцінка доказів сторони звернення, проводиться в порядку розгляду справи по суті, а попередня постанова судді про повернення матеріалів, знайшла своє вирішення при повторному направленню матеріалів до суду. Справа про адміністративне правопорушення відносно заявника судом не розглядалася, а лише була призначена до розгляду, тому наявність упередженості та необ`єктивності зі сторони судді-головуючого при розгляді справі, також є не доведеною та судом не встановленою.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що підстав для відводу судді Алєксєєнку В.М. та передачі справи до іншого суду не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 245, 276, 279, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Алєксєєнку Василю Мифодієвичу по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183-1 ч.1 КУпАП.

Справу повернути до Немирівського районного суду Вінницької області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Ганкіна