ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6773/20

Провадження №: 3/755/3657/20

"04" серпня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 05.05.2020 о 00:40 год. керував транспортним засобом ««Audi А6»», номерний знак НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності та його представник - адвокат (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5263) Воронцов В.В. заперечили факт порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності п. 2.5. Правил дорожнього руху України, адже відомості викладені в протоколі не відповідають дійсності, тому відповідно ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Пояснили, що на час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не був водієм, здійснював саме стоянку, тому не повинен був проходити медичний огляд.

Крім того, особа, що притягається до адміністративної відповідальності вказав, що оскільки він з товаришем випив пиво, відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків, так як він не був зупинений, а здійснював стоянку.

В стані наркотичного сп`яніння транспортним засобом не керував.

Разом з тим, Суд, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення адвоката, особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 наведених Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме:

? протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (1);

? поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу в частині часу та місця її настання та указують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності порушив п. 2.5. ПДР України (2).

Так з указаних пояснень наведених свідків прямо слідує, що водій відмовився у їх присутності на пропозицію поліцейського пройти відповідний огляд на стан сп`яніння.

Дійсним є і факт направленням на огляд водія, що безпосередньо випливає з самого направлення водія транспортного засобу для огляду саме з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

? відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами та письмовими поясненнях свідків (3).

Так, з відео слідує, що дійсно водій перебував за наведеною адресою після 00:40 год. та на пропозицію посадових осіб УПП пройти огляд на стан сп`яніння при наявності відповідного направлення відмовився.

- даними судового рішення, яке засвідчує собою факт того, що порушник є особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння (епізод за 29.01.2020 відповідно до даних довідки УПП та судового рішення у справі № 755/2174/20 від 26.03.2020, указує на те, що епізод від 05.05.2020 охоплюється строком у рік, бо від 29.01.2020 до 05.05.20 не минув рік, а даний епізод є 2 у межах цього року).

При цьому, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), за ст. 130 КпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

У той час, як у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, Суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Щодо пояснень ОСОБА_1 , пояснивши що він приїхав під свій будинок разом з дружиною та товаришем. Спілкувався з товаришем, пив пиво, після чого останній пішов. Пройшло близько 15 хвилин і він збирався додому, як до нього підійшли УПП з претензією його стоянки на тротуарі та нібито здійснення руху по ньому, то Суд відмічає, що сприймає їх критично, так як вони прямо спростовуються показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та даними відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників УПП, що здійснювали оформлення вчиненого особою і у своїй сукупності указують на те, що причиною зупинки було саме рух по тротуарі та стоянка на ньому, останній перебував в транспортному засобі на місці водія, ключ був вставлений в замок запалювання., фари були увімкнені, що говорить про те що водій тільки припаркувався. Після перевірки документів станнього, було встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння з позбавленням права керування транспортними засобами. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Щодо показань ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була допитана судом у якості свідка та указала, що 05.05.2020 вона разом з ОСОБА_1 та їхнім товаришем припаркувалися біля дому, намір продовжувати рух у них не було. ОСОБА_1 спілкувався з товаришем, пив пиво, після чого останній пішов. Пройшло близько 15 хвилин і вони зібралися додому, як до них підійшли працівники УПП, то Суд сприймає їх критично, так як показання цієї особи суперечать даним відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників УПП, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Тим паче, доводи захисту не є дійсними та слушними у розрізі повторного вчинення правопорушення, тому сприймаються судом критично, так як вони логічно не узгоджуються з фактичними обставинами.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, Суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

С у д д я Оксана БІРСА