Справа № 492/2222/19
Провадження № 3/492/23/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121, ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019 року справу передано на розгляд судді Череватій В.І.

Під час вивчення матеріалів, суддя дійшла висновку про необхідність заявити самовідвід по даній справі виходячи з наступного.

Суддею Череватою В.І. заявлено самовідвід у розгляді даного протоколу, так як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перебуває у підпорядкуванні головуючого судді Череватої В.І.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України за № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2; 4; 7 та 11 до Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Мироненко і Мартенко проти України" наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У відповідності до п. 70 зазначеного рішення Європейського суду з прав людини у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є законність.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтями 7 та 246 КУпАП передбачається: Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі Білуга проти України , від 28.10.1998 р. Ветштайн проти Швейцарії , тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Враховуючи вищевикладене, суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

З метою додержання принципу законності виникла необхідність у застосуванні принципу аналогії закону - найбільш близької галузі права - кримінального процесуального кодексу та вирішення питання про самовідвід судді в порядку ст. 75 КПК України.

У відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, при наявності обставин, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючої судді Череватої В.І. в результаті справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Заявлений самовідвід суддею Череватою В.І. на подальшу її участь у розгляді справи з заявлених підстав узгоджується з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 7 ЗУ» Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 7, 246 КУпАП, суддя -

УХВАЛИВ:

Заявити по справі про адміністративне правопорушення № 492/2222/19 (провадження 3/492/23/20) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121, ч. 7 ст. 121 КУпАП - самовідвід.

Передати справу № 492/2222/19, провадження № 3/492/23/20 до канцелярії суду для автоматизованого перерозподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області