Номер провадження: 33/813/990/20
Номер справи місцевого суду: 522/4172/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Янковської Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії №44 від 25.02.2020 року вбачається, що при перевірці за адресою: АДРЕСА_1 , в напівпідвальному приміщенні в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 здійснювалась реалізація та зберігання алкогольних виробів без наявності відповідної ліцензії, чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання, виробництво та обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а саме продаж алкогольних виробів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. без конфіскації. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:

1) про дату, час та місце розгляду справи судом його повідомлено не було, на час винесення оскаржуваного судового рішення він перебував на стаціонарному лікуванні;

2) матеріали справи не містять доказів належності вилучених алкогольних напоїв саме йому, ОСОБА_1 ;

3) матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є ФОП;

4) протокол відносно ОСОБА_1 складено неповноважною особою;

5) ОСОБА_1 є людиною похилого віку, юридично необізнаний, крім того, протокол складався у нічний час, його права роз`яснені не були, фотофіксація до протоколу не містить ідентифікуючих ознак.

Одночасно, разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання, в якому ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, належним чином не повідомлявся, перебував на стаціонарному лікуванні під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Зазначено, що з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився лише 15.06.2020 року та подав апеляційну скаргу. Проте, у зв`язку з тим, що ним не було разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.07.2020 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 . Зазначену постанову ОСОБА_1 отримано не було, про її зміст він дізнався лише 21.07.2020 року з ЄРДСР, 22.07.2020 року подав апеляційну скаргу повторно, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, повідомлявся про дату час та місце слухання справи разом з його представником, адвокатом Сабліною Ю.С. належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Сабліна Ю.С. не з`явилися, скориставшись своїм процесуальним правом.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 15 травня 2020 року, копію оскаржуваної постанови судом не було надіслано на адресу ОСОБА_1 , тому доказів отримання матеріали справи не містять.

Представник ОСОБА_1 отримав копію оскарженої постанови лише 15.06.2020 року, у зв`язку з чим подав апеляційну скаргу 22.06.2020 року.

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 06.07.2020 року (суддя Громік Р.Д.) її було повернуто апелянту, через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У зв`язку з цим, 22.07.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу повторно, в якій також просив скасувати вищевказану постанову суду першої інстанції із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення разом з клопотанням, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року як пропущеного з поважних причин, надавши відповідні докази - виписку з медичної карти.

Апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку ОСОБА_1 було подано 22.07.2020 року, доказів отримання копії постанови Одеського апеляційного суду від 06.07.2020 року матеріали справи не містять.

Як вбачається з клопотання про поновлення строку, з текстом постанови ОСОБА_1 ознайомився 21.07.2020 року з ЄРДР.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Головна мета юридичної відповідальності - охорона правопорядку, правове виховання людей і покарання винних за скоєне.

Юридична відповідальність може бути (в залежності від правопорушення) кримінальною, адміністративною, цивільною та дисциплінарною, що передбачається нормами відповідного законодавства. При цьому усі види юридичної відповідальності становлять передбачені санкції за правопорушення, а правопорушник зазнає державного примусу (позбавлення волі, сплати штрафу, відшкодування збитків тощо).

Демократичний режим конституційної законності і сталого правопорядку не може будуватися лише на правосвідомості громадян та інших осіб, впевненості в тому, що вони знають закони України. Держава доводить до їх свідомості, їх відома закони, але людина, з свого боку, повинна в першу чергу в своїх інтересах прагнути знати ці закони. Тому Конституція другою частиною цієї статті встановлює загальновідоме правило - незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії №44 від 25.02.2020 року, з якого вбачається, що при перевірці за адресою: АДРЕСА_1 , в напівпідвальному приміщенні в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 здійснювалась реалізація та зберігання алкогольних виробів без наявності відповідної ліцензії; поясненнями ОСОБА_1 від 25.02.2020 року, з яких вбачається, що останній здійснював реалізацію продуктів харчування та алкогольних напоїв (вино, шампанське, пиво), проте ліцензії на здійснення реалізації алкогольних напоїв у нього немає; описом вилучених товарів, підписаних власноруч ОСОБА_1 без жодних зауважень (а.п. 1-3).

Доводи апелянта про те, що він не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки матеріали справи не підтверджують належність вилучених спиртних напоїв саме йому, не можуть прийматись до уваги, оскільки протокол підписано ОСОБА_1 без зауважень, з його поміткою «торгував без дозвільних документів віном, шампанським, пивом в зв`язку з необізнаністю правил торгівлі алкогольними напоями», та доказів на спростування встановленого апелянтом до суду не надано.

Твердження апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є ФОП є безпідставними та спростовуються відомостями з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається наявність реєстрації та діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складався у нічний час та ОСОБА_1 його права роз`яснені не були, не підтверджуються жодними допустимими доказами, навпаки, протокол про адміністративне правопорушення серії №44 від 25.02.2020 року містить власноручні підписи правопорушника в кількості 5 (п`яти), що свідчить про безпідставність цих доводів апеляційної скарги.

Враховуючи встановлене, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ФОП ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов