ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1688/20 Головуючий суддя І інстанції Гребенюк В. В.
Провадження № 33/818/636/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1986 року народження, громадянин України, офіційно не працевлаштований, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 120 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 13.03.2020 о 13-30 год в м. Харкові по пр. Гагаріна, 201/1, на перехресті вказаного проспекту та проспекту Льва Ландау, водій ОСОБА_1 , прямуючи на транспортному засобі Fiat Doblo Panorama, д.н.з. НОМЕР_1 від вулиці Південнопроектної на проспект Льва Ландау, при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився в безпечності цього маневру та скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ 3302-750, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. За вказане порушення 13.03.2020 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 368448.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають подіям дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що інший учасник ДТП порушив п.п. 10.3, 13.1 ПДР України та саме з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода. Зазначає, що у іншого учасника ДТП немає страхового поліса.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також пояснення потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною і обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України.

З метою забезпечення Конституційних засад щодо доступу до правосуддя особи, яка вважає свої права порушеними, а також з метою дослідження та перевірки всіх апеляційних доводів ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції на підставі ст. 294 КУпАП прийнято до розгляду апеляційну скаргу.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, письмових поясненнях учасників ДТП, рапорті інспектора поліції, а також на фотозображення, які були надані безпосередньо ОСОБА_1 на флешносії.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував автомобілем, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з іншим автомобілем, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. В цьому ж протоколі в якості потерпілого зазначений ОСОБА_2 .

З відомостями, зафіксованими в цьому протоколі ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його власноручний підпис та відсутність у протоколі будь-яких письмових заперечень. Дії особи, яка складала цей протокол ОСОБА_1 не оскаржувались, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Поряд з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься власноручний підпис потерпілого ОСОБА_2 , що також свідчить про відповідність цих відомостей обставинам події.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи міститься схема місця ДТП (арк. 2), яка була складена інспектором поліції безпосередньо після скоєння ДТП. З відомостями, які містяться в цій схемі, ОСОБА_1 також був згоден, про що свідчить його власноручний підпис у цієї схемі, а також відсутність в матеріалах справи його заперечень проти її складення.

З цієї схеми вбачається, що проїжджа частина по якій рухались ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 мають три смуги руху.

ОСОБА_1 рухався по центральній смузі руху, та намагався здійснити маневр поворот ліворуч, що він не оспорював в суді апеляційної інстанції. А потерпілий рухався по крайній лівій смузі руху, з якої навіть рухатись прямо заборонено, про що свідчать наявні дорожні знаки, зазначені у схемі місця ДТП..

З письмових пояснень потерпілого, (арк. 4), вбачається, що «…при повороте с пр. Гагарина в левом ряду его справа зацепил автомобіль Фиат, который тоже поварачивал на ул. Л. Ландау». Такі ж самі пояснення потерпілий надав в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Отже, твердження апелянта про те, що інший водій намагався рухатися через перехрестя «прямо» - спростовується відомостями, наявними в матеріалах справи, які об`єктивно узгоджуються з письмовими поясненнями іншого учасника ДТП, які надавались працівникам поліції на місці ДТП, а також усними поясненнями, наданими ним в суді апеляційної інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду першої інстанції флешносій, на якому містяться фотознімки місця на якому відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Аналізуючи ці фотознімки апеляційний суд дійшов висновку, що саме водій ОСОБА_1 , рухаючись в центральній смузі руху, здійснюючи поворот ліворуч, намагався випередити автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у крайній лівій смузі руху, про що свідчать характерні пошкодження на автомобілях, тобто їх локалізація, а саме на автомобілі потерпілого маються пошкодження переднього бамперу з правого боку та спереду справа, а на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 пошкоджено ліве переднє крило. Ці ж самі пошкодження зазначені і в схемі місця ДТП (арк. 2 зворотній бік).

Як слушно зазначив суд першої інстанції водій ОСОБА_2 рухався прямо, щоб проїхати уявну середину перехрестя для здійснення повороту ліворуч, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що його дії об`єктивно відповідають вимогам п.10.5 Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, не визнаючи своєї провини у заподіянні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 все ж таки не заперечував, що мав намір здійснити маневр повороту з центральної смуги руху ліворуч.

Пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, передбачає що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це бути безпечно і не створить перепон чи небезпеки іншим учасникам руху.

Крім того, посилання апелянта на відсутність у іншого учасника ДТП страхового полісу не має вирішального значення щодо встановлення обставин та винуватця ДТП. Більш того, відповідно до рапорту інспектора поліції (арк. 5) вбачається, що стосовно водія ОСОБА_2 було складено постанову ДП18№514027 за ч.1 ст. 126 КУпАП саме за відсутність страхового полісу, що не заперечував ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі вказував на порушення потерпілим вимог п.п. 10.3, 13.1 ПДР України.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що з аналогічними посиланнями ОСОБА_1 звертався на місці ДТП до працівників поліції, або до суду першої інстанції, а тому апеляційний суд розцінює це твердження, як спосіб захисту та уникнення відповідальності. Більш того, в матеріалах справи немає будь-яких фактичних відомостей на підтвердження порушення ОСОБА_2 п.п. 10.3 та 13.1 ПДР України.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя