ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/64/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Байди А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Байди А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 14 грудня 2019 року о 23 год. 20 хв., в м.Тернополі по вул.15 Квітня,14, керував автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARHJ-0295 (повірка дійсна до 30.10.2020р.) та огляду в медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі адвокат Байда А.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту та необ`єктивність розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що письмові пояснення свідків не містять чіткої інформації про те, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 , а тому не можуть бути взяті судом до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків у судовому засіданні, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.

Посилається на те, що працівники поліції всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858 не оформили направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння і акт огляду на стан сп`яніння, та не долучили вказані документи до матеріалів справи.

Стверджує, що у працівників поліції були відсутні підстави, передбачені ст.35 Закону України Про Національну поліцію, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вказує на те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, розгляд справи судом проведено у його відсутності, чим порушено його право на захист, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що судом здійснено розгляд справи без участі ОСОБА_1 , а копію постанови суду він отримав у січні 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Байду А.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 14.12.2019 року серії ДПР18 №260576 поліцейським роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Галушкою М.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 14 грудня 2019 року о 23 год. 20 хв., в м.Тернополі по вул.15 Квітня,14, автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARHJ-0295 (повірка дійсна до 30.10.2020р.) та огляду в медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 14 грудня 2019 року близько 23 год. 40 хв. в м.Тернополі по вул.15 Квітня в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння та акт огляду на алкогольне сп`яніння, оскільки відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння видається працівниками поліції у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявлення водієм бажання пройти такий огляд у медичному закладі. Окрім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейськими у випадку проведення такого огляду особи на місці зупинки транспортного засобу. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився на місці зупинки транспортного закладу і у медичному закладі.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в письмових поясненнях не вказали відомостей про те, яким транспортним засобом керував ОСОБА_1 , так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан сп`яніння та засвідчити факт проходження такого огляду чи відмови від нього.

Окрім того, доводи апелянта про відсутність законних підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки працівником поліції зупинено транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст.35 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із порушенням водієм Правил дорожнього руху, а саме п. 8.7.3.е ПДР проїзд на заборонений червоний сигнал, про що працівником поліції складена постанова серії ЕАК №1862559 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Необґрунтованими є твердження адвоката щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом даної справи місцевим судом без його участі є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується його підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення та з клопотанням про відкладення розгляду справи у суд першої інстанції він не звертався.

Також, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Оскільки справу розглянуто судом 26 грудня 2019 року у відсутності ОСОБА_1 , а копію постанови суду він отримав 16 січня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату Байді А.М. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Байди А.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис