Справа № 144/800/20
Провадження № 33/801/626/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої продавцем ФОП « ОСОБА_2 », проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись з цією постановою, 30 липня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій заявила клопотання про поновлення строку на її апеляційне оскарження, просила постанову суду скасувати, а провадження у справі стосовно неї закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначила, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 24 липня 2020 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 не була присутня.

Відповідно до супровідного листа Теплицького районного суду Вінницької області № 144/800/80/4052-4053/20 ОСОБА_1 копію постанови цього суду від 16 липня 2020 року направлено на адресу її проживання 20 липня 2020 року (а. с. 9), а згідно з копією конверту - 21 липня 2020 року (а. с. 24).

За таких обставин, оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року необхідно задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не співпадає з її підписом і, скоріш за все, його проставила листоноша, яка залишила конверт з повісткою у огорожі. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме підпункт пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року порушено, проте судом першої інстанції зазначено, що порушено п. п. 1 п. 3 вказаної постанови, отже місцевий суд самостійно встановив обставину, яка не була вказана в протоколі. Крім того, судом не враховано ступінь вини ОСОБА_1 , її майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність і відсутність шкідливих наслідків, та те, що накладений постановою суду першої інстанції величезний штраф поставить сім`ю апелянта у надзвичайно важке фінансове становище, оскільки вона є єдиною працездатною особою.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Панченко Дмитро Іванович, підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20 травня 2020 року на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 396901 від 23 червня 2020 року продавець ОСОБА_1 о 10 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині ФОП «Продовольчі товари», була без засобів індивідуального захисту, чим допустила порушення п. 3 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 року, за що відповідальність передбачена ст. 44-3 КУпАП (а. с. 2).

У своїх поясненнях 23 червня 2020 року ОСОБА_1 зазначила, що вона дійсно працює продавцем у ФОП « ОСОБА_3 » та коли перебувала на робочому місці і до магазину зайшли працівники поліції вона знаходилась без засобів індивідуального захисту, оскільки зняла маску для її заміни та не встигла надягнути (а. с. 3).

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині, була без засобів індивідуального захисту (а. с. 5).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 вона з 04 травня 2018 року працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_4 (а. с. 27).

17 січня 2005 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 (а. с. 29).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07 червня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28).

Відповідно до виписок із медичної карти хворого ОСОБА_6 від 30 липня 2020 року у нього діагностовано онкологічну хворобу «Лімфома Ходжкіна» ІІІ стадії (а. с.30-32).

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що у зв`язку з пандемією COVID-19 в Україні складна економічна ситуація, ОСОБА_1 знаходиться у важкому матеріальному становищі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, порушила умови карантину вперше, будь-яких негативних наслідків від її дій не настало, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, тому її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук