Справа № 192/1217/20
Провадження № 3/192/446/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2020 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., за участю секретаря судового засідання Первішко Н. О., прокурора Ткаченка С. В., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калинівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , працює вчителем Башмачанської середньої загальноосвітньої шкоди, займає посаду депутата Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 773 від 03 серпня 2020 року, ОСОБА_1 будучи депутатом Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, будучи відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом на якого поширюється дія Закону, згідно зі ст. 1 Закону суб`єктом декларування, не виконала вимоги ст. 45 Закону, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за таких обставин.

ОСОБА_1 , будучи депутатом Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, несвоєчасно подала щорічну декларацію особи за 2018 рік, а саме подала її 24 червня 2020 року о 13 годині 21 хвилина без поважних причини, тобто з порушенням встановленого законодавством строку до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року, шляхом вчинення відповідних активних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно протоколу, вказаними діями депутат Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

До початку розгляду протоколу прокурор подав клопотання про об`єднання в одне провадження двох протоколів, які перебувають на розгляді у суді з посиланням на ст. 36 КУпАП, а також про проведення повної фіксації технічними засобами процесу розгляду справи. Судом вказані клопотання не були задоволені, з огляду на те, що ст. 36 КУпАП не передбачає об`єднання матеріалів, а передбачає лише накладення стягнення у випадку, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, та справи одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою). Також КУпАП не передбачає здійснення повної фіксації судового засідання технічними засобами.

У судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала в повному обсязі та пояснила, що у 2019 році вона не подала електронну декларацію, оскільки не вміє користуватися комп`ютерною технікою, а у 2020 році змогла подати таку декларацію. Умислу на несвоєчасне подання декларації вона не мала.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, про що надав відповідний письмовий висновок.

Дослідивши всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Дії особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, підлягають оцінці у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається, як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Так, частиною першою ст. 1726 КУпАП встановлено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується виключно умисною формою вини. Проте у протоколі № 773, складеному відносно ОСОБА_1 відсутнє зазначення про те, діяла вона умисно або необережно під час вчинення дій, які кваліфіковані за ч.1 ст. 1726 КУпАП.

Також, до матеріалів справи на підтвердження вчиненого порушення додано роздруківку з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно якої 24 червня 2020 року 13 година 21 хвилина є датою та часом публікації декларації ОСОБА_1 , а не датою та часом подання такої декларації. Відповідні запити до НАЗК під час складання протоколу не здійснювалися та відповідно не направлялися відповіді, згідно яких можна достовірно встановити дату та час подання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік. Крім того, така роздруківка не містить також посилання на те, яка саме декларація була опублікована в цей день та час, за який рік, а до матеріалів додано роздруківку декларації, яку ОСОБА_1 подала як вчитель Башмачанської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Солонянської районної ради Дніпропетровської області, а не як депутат Башмачанської сільської ради.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Тому, доказів несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації саме як депутатом, суду не надано, а її дії кваліфіковані як дії суб`єкта декларування згідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, враховуючи вказані обставини прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надається можливим.

У зв`язку з чим, згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1726, 247, 256 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя: Н.О. Щербина