Справа № 428/2471/20
Провадження №3/428/1122/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Солошенка П.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли з Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 164 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області з Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Луганській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 112 від 18.03.2020 року, ОСОБА_1 18.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював діяльність пилорами без наявності спеціального дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, чим порушив постанову КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин і механізмів, устаткування підвищеної небезпеки».

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник Юрченко В.Г. не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи зі їх відсутності. Також суду було надано клопотання про закриття провадження по справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП з підстав викладених в клопотанні.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, в якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час, протокол про адміністративне правопорушення №112 від 18.03.2020 та додані матеріали не містили посилання на норми закону, які визначають, що види робіт зазначені в протоколі, а саме діяльність пилорами відносяться до робіт підвищеної небезпеки і передбачає отримання відповідних дозволів. Крім того, як слідувало з доданих документів, ОСОБА_1 не є приватним підприємцем, а з доданої візитної картки слідувало, що директором пилорами з адресою: АДРЕСА_2 є інша особа ОСОБА_2 . Документів в підтвердження права власності чи користування суду не надано, як і не надано документів в підтвердження перебування в трудових відносинах з іншим робітниками про яких зазначає ОСОБА_1 в своїх поясненнях, не додано їхніх пояснень щодо здійснення господарської діяльності пилорами, використання устаткування, яке потребує спеціального дозволу.

Також, до матеріалів не було додано відповідних документів, на підтвердження законності проведеної відповідної перевірки за зазначеною в протоколі адресою, та, відповідно, і складання протоколу.

За вказаних підстав протокол разом з доданими матеріалами повертався на доопрацювання постановою суду від 23.03.2020. Однак зазначені в постанові недоліки виправлені не були. Було додано лист ГУ ДФС у Луганській області з поясненнями, відповідно до яких перевірка проводилась на підставі бойового розпорядження від 17.03.2020 року № 88дск, яке є має гриф обмеження та розголошенню не підлягає, ОСОБА_1 дійсно не є ФОП, але безпосередньо з подсібними робітниками здійснював діяльність на устаткування. Діяльність устаткування зафіксовано у ФОП ОСОБА_3 , але вона безпосередньо не виконувала роботи на устаткуванні, але є дружиною ОСОБА_1 . У протоколі зазначено порушення норм постанови КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин і механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», до якого були внесені зміни постановою КМК від 07.02.2018 № 48, та згідно п.6 порядку технологічне устаткування для деревопереробної промисловості відноситься до машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 112 від 18.03.2020 року, ОСОБА_1 18.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював діяльність пилорами без наявності спеціального дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, чим порушив постанову КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин і механізмів, устаткування підвищеної небезпеки».

У відповідності до п.6 постанови КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин і механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

Відповідно до п.6 додатку 3 Постанови КМУ № 1107 від 26.10.2011 Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в редакції Постанови КМУ № 48 від 07.02.2018 на порушення якого посилається посадова особа уповноваженого органу, як на підставу складання протоколу, технологічне устаткування хімічної, біохімічної, нафтохімічної, нафтогазопереробної, металургійної, коксохімічної, ливарної, олійно-жирової, ефіроолійної, деревообробної, харчової, переробної, поліграфічної, легкої та текстильної галузях промисловості, целюлозно-паперового, хлор- та аміаковикористовуючих виробництв, переробки пластмас, полімерних матеріалів і гумотехнічних виробів, дійсно було включено до цього переліку.

Однак Постановою КМУ № 207 від 03.03.2020 даний додаток №3 було викладено в новій редакції та було виключено технологічне устаткування деревообробної промисловості, з цього переліку. Дана постанова була прийнята 03.032020 та набрала чинності 12.03.2020.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: … закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу…

З матеріалів справи, зокрема і протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що протокол у відношенні ОСОБА_1 було складено 18.03.2020 на підставі виявлених того ж дня порушень.

Протокол з доданими матеріалами після повторного автоматизованого розподілу судової справи було передано в провадження судді 16.07.2020, тобто поза межами тримісячного строку.

Таким чином, строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст.38 КУпАП на час розгляду справи - сплинув.

Однак зі змісту п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням того, що на момент виявлення порушення 18.03.2020 постанова КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин і механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» діяла в редакції Постанови КМУ № 207 від 03.03.2020, яка набрала чинності 12.03.2020 та якою було виключено технологічне устаткування деревообробної промисловості, з переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Крім того документів на підтвердження законності проведеної перевірки суду надано не було, а за зазначеною в протоколі адресою здійснює діяльність не ОСОБА_1 , а ФОП ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому необхідно провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, п. 3 ч. 1 ст. 284 , ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник