Справа № 464/1267/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 33/811/740/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю захисника Мотринця І.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 18 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.05.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, інкримінованого протоколом про адміністративне правопорушення ДРП18 №418247 від 01.03.2020 року, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Цією ж постановою суду провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованого відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 418245 від 01.03.2020, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 01 березня 2020 року о 22 год. 20 хв. у місті Львові по проспекту Червоної Калини,59, керував автомобілем марки «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка розмова), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння для встановлення факту сп`яніння категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції справа розглянута не повно та необ`єктивно, він не здійснював керування транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього. Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, оскільки свідки зазначені в ньому є зацікавленими особами, тобто учасниками ДТП.

Розглянувши матеріали справи № 456/972/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, які частково підтримав подану апеляційну скаргу та просив звільнити ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу в порядку ст.21 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №418247 від 01.03.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.03.2020 року, які ствердили, що ОСОБА_1 в їхній присутності в зухвалій формі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с.5,6), відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.4).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що він не здійснював керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і такі розцінює як форму захисту, які спростовуються вище вказаними доказами та не знаходить в матеріалах справи доказів на їх підтвердження.

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім цього, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, оскільки свідки зазначені в ньому є зацікавленими особами, тобто учасниками ДТП, так як зазначені доводи були предметом дослідження суду першої інстанції та зазначеним доводам була дана оцінка в постанові суду, та апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зазначених доводів.

Крім того, зважаючи на тяжкість вчиненого адміністративного правопорушення, апеляційний суд не вбачає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 18 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.