Справа №585/1205/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/414/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , захисника Маківського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 00 год. 25 хв. в м. Ромни по вул. Горького керував автомобілем «ВАЗ 21101», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя) та від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати і закрити справу.

За змістом доводів апеляційної скарги вважає, що судом було допущено упередженість, неповноту та однобічність судового розгляду. Зокрема зазначає, що невідповідність ПДР України нормативно-правовим актам, які регулюють діяльність поліції виключають склад адміністративного правопорушення в його діях. Звертає увагу на протиріччя в показах поліцейського ОСОБА_2 , лікаря ОСОБА_3 та медичної сестри ОСОБА_4 , які судом покладені в основу рішення. Зокрема посилається на засвідчення останніми факту його відмови від проходження огляду на апараті «Драгер», а фактично вони проводили його обстеження апаратом «Алкофор 307». На його думку, той факт, що він не був відсторонений від керування вказує на те, що він не був у стані алкогольного сп`яніння. Посилається на неправомірність дій працівників поліції та стверджує, що у нього за посадою неодноразово виникали конфлікти із керівництвом Роменського відділу поліції. При цьому, погоджується з тим, що керував транспортним засобом у вказаний час і знаходився під дією медичних препаратів, які мають у складі спирт.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 212243 від 10.05.2020, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.2); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які кожна окремо підтвердили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі , та із застосуванням приладу «Драгер» ( а.с. 3), відеозаписом, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння (а.с.6) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Крім того в судовому засіданні були безпосередньо буди допитані в якості свідків медичні працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , із показів яких вбачається, що 10 травня 2020 року до лікарні, де вони чергували, був доставлений ОСОБА_1 для проведення обстеження на стан сп`яніння. Спочатку він погодився пройти огляд, однак коли один раз продув в прилад і йому оголосили показники (1,35 проміле), він відмовився проходити подальший огляд. Враховуючи, що прилад «Алкофор» потрібно застосовувати двічі, а ОСОБА_1 продув у нього лише один раз, тому діагноз був попередній, але не заключний, бо другий раз ОСОБА_1 відмовився продути в прилад. Повне обстеження ОСОБА_1 не пройшов, тому зафіксували, що він відмовився його пройти.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків підстав немає, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали їх внаслідок впливу на них.

Враховуючи викладене, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду не надано.

Помилковим є твердження апелянта про невідповідність ПДР України нормативно-правовим актам, які регулюють діяльність поліції, зокрема, що у п.2.5. ПДР України вказано, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд, й з огляду на це він не повинен нести відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції. Оскільки у чинній редакції п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

Посилання апелянта на протиріччя у показах щодо причини зупинки транспортного засобу, яким він керував, не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскарженні в окремому порядку.

Неспроможними є також доводи апелянта про те, що водія не було відсторонено від керуванням транспортним засобом, оскільки не дають підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.