ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/63/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 16 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 01 червня 2019 року о 00 год. 10 хв. керував автомобілем ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_1 , по вул.Чумацькій,14 у м.Тернополі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 6820 ARHJ 0251 (повірка дійсна до 03 жовтня 2019 року) та у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту та необ`єктивність розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції відповідної статті за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та вважає, що дана стаття не передбачає такого складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи із нагрудних камер поліцейських та відеореєстраторів не підтверджують факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки.

Посилається на те, що працівник поліції не зупиняв його автомобіль, оскільки транспортний засіб був припаркований на обочині, працівники поліції відмовилися надати йому допомогу для уникнення аварійної ситуації та лише з метою зупинки руху некерованого автомобіля - він сів в автомобіль, та відповідно на вказаний період став водієм.

Вказує на незаконність дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено о 00 год. 50 хв., а відмовився він від проходження огляду на стан сп`яніння о 00 год.10 хв. Зазначає, що у письмових поясненнях свідків, які були присутні під час його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказано час вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 00 год. 10 хв.

Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції невірно та нечітко сформулювали суть правопорушення, а саме від проходження якого саме огляду правопорушник відмовився та спосіб його проведення, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків у судовому засіданні, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.

Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що судом здійснено розгляд справи без його участі, а копію постанови суду він отримав 16 січня 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2019 року серії БД №402080 поліцейським роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Возняком Р.І. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 01 червня 2019 року о 00 год. 10 хв. транспортним засобом ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Чумацькій, 14 у м. Тернополі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів; та факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 6820 ARHJ 0251 (повірка дійсна до 03 жовтня 2019 року) та у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 01.06.2019 року близько 00 год. 30 хв. в м.Тернополі по вул.Чумацькій в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою як газоаналізатора Drager, так і у медичному закладі.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції порядку складення протоколу про адміністративні правопорушення, а саме: складення протоколу через 30 хв. з часу виявлення адміністративного правопорушення та часу надання пояснення свідками - є безпідставними, оскільки Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не передбачає обов`язкової вимоги щодо часу складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі із нагрудних камер поліцейських, останній визнав факт керування транспортним засобом, а тому його доводи про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, а лише проїхав декілька метрів з метою зупинки некерованого транспортного засобу, є надуманими та не підтвердженими.

Окрім того, в матеріалах справи наявна постанова поліцейського про накладення на ОСОБА_1 штрафу в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія.

Необґрунтованими є твердження апелянта щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Оскільки справу розглянуто судом 16 липня 2019 року у відсутності ОСОБА_1 , який перебував за кордоном, копію постанови він отримав 16 січня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 16 липня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис