Провадження № 33/4820/153/20
Справа № 686/418/20 Головуючий в 1-й інстанції Стефанишин С. Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем «Автосервіс»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою місцевого суду, 14 грудня 2019 року о 05 год. 20 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Панаса Мирного, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Pony» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також у лікаря нарколога у закладі МОЗ відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, не дотримався вимог ст.ст.7,245,280,247,283,284,251,252 КУпАП та постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14, залишив поза увагою законність його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також у лікаря нарколога у закладі МОЗ.

Апелянт стверджує, що на огляд на стан сп`яніння, який йому, ніби-то пропонували, не було запрошено свідків, які зазначені в протоколі та у яких відібрано пояснення. Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей стосовно його направлення до лікаря нарколога в найближчий заклад охорони здоров`я. Також він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Звертає увагу що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не проведено огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки спецзасобами, дозволеними МОЗ та Держспоживстандартом, не було роз`яснено порядок використання алкотестера, не роз`яснено права та порядку огляду, прав і обов`язків під час оформлення матеріалів відносно водія, що є грубим порушенням процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів.

Також зазначає, що з відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що він є не безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Окрім того, суд першої інстанції поклав в основу рішення письмові пояснення свідків, які не були допитані в залі суду, та відповідно порушив змагальність процедури доказів.

Стверджує, що 14.12.2019 року відносно нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідно до ст.36 КУпАП було підставою для об`єднання адміністративних справ.,

Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів того, що він був повідомлений, належним чином, про розгляд справи, а тому позбавив його прав, які передбачені ст.268 КУпАП та не забезпечив справедливий та неупереджений розгляд справи відносно нього.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 309265 від 14 грудня 2019 року вбачається, що 14.12.2019 року о 06 год. 50 хв. в м.Хмельницькому, по вул. Панаса Мирного, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Pony» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на що, останній, відмовився (а.с. 2,3).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що поліцейські вказують ОСОБА_1 на те, що він вчинив ДТП і пропонують, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від чого він відмовився, що було чітко зафіксовано на відеозаписі.

Доводи апелянта про відсутність свідків, при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, є надуманими та суперечать даним відеозапису, з якого вбачається присутність, під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейських, ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_4 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Доводи апелянта про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення, не повідомивши належним чином його про дату та час судового засідання, чим порушено його право на захист, є безпідставними, оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення, який власноручно підписав ОСОБА_4 , вказана дата, час розгляду справи, назва суду, його адреса і, як вбачається з матеріалів справи, саме в цей день та час відбулося судове засідання.

В процесі апеляційного перегляду ОСОБА_4 , як апелянту, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник таким правом не бажали скористатися. А тому, немає підстав вважати, що було порушено право на захист ОСОБА_4 , зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та доведення перед судом його невинуватості.

Посилання апелянта на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, у тому числі, і на не відсторонення від керування, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша