Справа № 127/6408/20
Провадження № 33/801/583/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0145/401000/20 від 18 лютого 2020 року встановлено, що 07 травня 2018 року о 00:44:48 год. на митну територію України в пункті пропуску «Могилів-Подільський», м/п «Дністер» Вінницької митниці ДФС, громадянин України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз автомобіль «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3, кузов номер НОМЕР_1 . Під час митного контролю даний громадянин до митного оформлення надав, як підставу для ввезення транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_2 та доручення на право користування транспортним засобом від 18 квітня 2018 року під №G-789, завірене нотаріусом Р.Литва GINTE KUZABAVICIENE .

16 липня 2018 року Вінницькою митницею ДФС направлено проект запиту №3597/02-80-20-05, до митних органів Р.Литва з метою підтвердження (спростування) факту оформлення та реєстрації доручення на право користування транспортним засобом від 18 квітня 2018 року під №G-789, в нотаріальному бюро GINTE KUZABAVICIENE .

22 жовтня 2019 року ДФС України отримано відповідь з митних органів Р.Литва №(20.3/05)3B-6864 від 30 серпня 2019 року, «згідно змісту якої 12-м нотаріальним бюро Каунас не підтверджено видачу доручення від 18 квітня 2018 року під №G-789 на право користування транспортним засобом марки «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_1 громадянином України ОСОБА_1 ».

Отже, громадянин України ОСОБА_1 надав митному органу, як підставу для переміщення транспортного засобу «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_1 , через митний кордон України, доручення на право користування транспортним засобом від 18 квітня 2018 року під № G-789 таке, що містить ознаки підробки.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2020 року провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з моменту вчинення митного правопорушення на день розгляду справи судом, строк накладення стягнення пройшов, оскільки правопорушення було вчинено 07 травня 2018 року, тобто пройшло більше шести місяців

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Подільська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просила оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України та накласти стягнення у вигляді 94472,43 грн., що становить 100% вартості товару, безпосереднього предмету порушення митних правил та конфіскувати його, а саме автомобіль «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що на день розгляду справи судом, строк накладення стягнення не сплинув. Судом невірно було визначено дату виявлення правопорушення. Вважає, що днем виявлення правопорушення в діях ОСОБА_1 є день отримання відповіді митних органів Литовської Республіки 22 жовтня 2019, а не день переміщення товару з поданням митної декларації 07 травня 2018 року. Крім того, звертає увагу, що суд при ухваленні оскаржуваної постанови невірно керувався ч. 2 ст. 467 МК України, яка виключена на підставі Закону України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року "Про внесення змін до митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", який набув чинності 25 листопада 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст. 487 МК провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Судом встановлено, що за змістом протоколу про порушення митних правил №0145/401000/20 від 18 лютого 2020 року вбачається, що 07 травня 2018 року о 00:44:48 год. на митну територію України в пункті пропуску «Могилів-Подільський», м/п «Дністер» Вінницької митниці ДФС, громадянин України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз автомобіль «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3, кузов номер НОМЕР_1 . Під час митного контролю даний громадянин до митного оформлення надав, як підставу для ввезення транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_2 та доручення на право користування транспортним засобом від 18 квітня 2018 року під №G-789, завірене нотаріусом Р.Литва GINTE KUZABAVICIENE .

16 липня 2018 року Вінницькою митницею ДФС направлено проект запиту №3597/02-80-20-05, до митних органів Р.Литва з метою підтвердження (спростування) факту оформлення та реєстрації доручення на право користування транспортним засобом від 18 квітня 2018 року під №G-789, в нотаріальному бюро GINTE KUZABAVICIENE .

22 жовтня 2019 року ДФС України отримано відповідь з митних органів Р.Литва №(20.3/05)3B-6864 від 30 серпня 2019 року, «згідно змісту якої 12-м нотаріальним бюро Каунас не підтверджено видачу доручення від 18 квітня 2018 року під №G-789 на право користування транспортним засобом марки «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_1 громадянином України ОСОБА_1 ».

Відповідно до положень ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МКУ України, ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати поряд із іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи, також чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Отже, дослідженню та оцінці підлягають усі докази, які є у справі та містять дані про причетність конкретної особи до вчиненого правопорушення та наявність вини у її діяннях.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. За змістом цієї статті, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Разом з тим, згідно з ст.245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 467 МК України в редакції, що діяла станом на 18 квітня 2018 року - ввезення автомобіля на митну територію України, й до внесення змін Законом України №2612-VII від 08 листопада 2018 року, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Законом України №2612-VII від 08 листопада 2018 року (набрав чинності 25 листопада 2018) у статті 467 частину другу виключено, а частину першу викладено у редакції, відповідно до якої якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статті 467 МК України в новій редакції, яка почала діяти з 25 листопада 2018 року, збільшують строк накладення адміністративного стягнення, оскільки він обраховується не з моменту вчинення правопорушення, а з моменту його виявлення, тобто погіршують становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому не мають зворотної дії в часі.

Відтак, оскільки перетин кордону було здійснено ОСОБА_1 18 квітня 2018 року, керуючись положеннями статті 58 Конституції України, в даному випадку слід застосовувати статтю 467 МК України в редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що порушення митних правил ОСОБА_1 мало триваючий характер, а відтак строк притягнення його до відповідальності слід відраховувати з моменту його виявлення.

Так, триваючими адміністративні проступки є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Найчастіше ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Слід зазначити, що ч. 2 ст. 467 МК України не вказує, що стосовно правопорушень, передбачених ст. ст. 469, 477-485 МК України строк завжди і за будь-яких обставин має обраховуватися від дня виявлення правопорушення. В даному випадку вирішальним є саме фактор «триваючого характеру» правопорушення, а не його кваліфікації відповідно до певної статті МК України.

За змістом статті 483 МК України вона передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, що можуть бути вчинені:

1) з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів;

2) шляхом надання одним товарами вигляду інших;

3) з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів. неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Отже порушення митних правил в даному випадку характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю (ч. 1 ст. 483 МК України).

Отже, зазначене конкретне порушення митних правил, яке викладене у протоколі №0145/401000/20 від 18 лютого 2020 року, не є триваючим, оскільки полягає саме в переміщенні, або діях спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а не у подальшому знаходженні таких товарів на митній території України, користуванні автомобілем тощо.

Відповідно до матеріалів справи, переміщення транспортного засобу марки «AUDI A4», номерні знаки НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_1 через митний кордон України відбулося 18 квітня 2018 року, а тому виходячи з положень частини другої статті 467 МК України (в редакції, чинній на час переміщення товару через митний кордон України), строк накладення адміністративного стягнення закінчився 18 жовтня 2018 року.

Однак, протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 складено 18 лютого 2020 року, тобто поза межами строків накладення стягнення визначених ч.2 ст.467 МК України (в чинній редакції на час митного оформлення товарів), у зв`язку із чим суд першої на підставі повного і всебічного розгляду справи, дійшов до вірного висновку про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо невірного обрахування судом строку накладення адміністративного стягнення за порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та необхідності накладення на нього адміністративного стягнення, - є безпідставними, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення закрив провадження у справі.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2020 року немає, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 284, 294 КпАП України, ч. 1 ст. 483, ст. 528 МК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий