ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/56/20 Справа № 204/7972/19 Суддя у 1-й інстанції - Юшков М.М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Темченко С.Л., в потерпілої ОСОБА_1 , на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки

України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої :

АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

В постанові суд першої інстанції зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 01 листопада 2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 знаходилася за адресою : АДРЕСА_1 , влаштувала словесний конфлікт з ОСОБА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру та порушила вимоги ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Закриваючи провадження суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно ст.3 ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству не є особами, на яких поширюються дія цього закону, оскільки вони не є родичами, спільно не проживають вже тривалий час, не пов`язані спільним побутом, а отже ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тому суд зазначив про відсутність складу правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Темченко С.Л. в інтересах потерпілоїОСОБА_2 просить скасувати постанову суду прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду є незаконним, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, так як остання вчинила домашнє насильства психологічного характеру. Крім того, апелянт зазначив, що квартиру ОСОБА_1 придбала з її чоловіком, деякий час вони там жили разом зі своїм сином та його дружиною ОСОБА_2 через деякий час вони з чоловіком залишили квартиру та переїхали до іншої. Син у вересні 2017 року помер, після його смерті 1/6 частини квартири перейшла до ОСОБА_2 . Вони із чоловіком намагалися домовитися із ОСОБА_2 , просили продати їм 1/6 частину квартири, або щоб вона придбала у них 5/6, коштів викупити частину у ОСОБА_3 та її чоловіком не було, вони вирішили, що деякий час вони будуть надавати свої кімнати в оренду, і з цих коштів викуплять 1/6 частину у ОСОБА_4 . Остання в квартирі не мешкала, а поїхала на тривалий час в іншу країну, коли вона приїхала до квартири, то розпочала конфлікт, ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою та розмовляла на підвищених тонах, погрожувала їм із чоловіком.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В дане судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином неодноразово повідомлені про час, день та місце розгляду справи, причин неявки не повідомили, клопотання про відкладення слухання справи не надали, тому справа слухається за їх відсутності, що узгоджується і відповідає вимогам ч. 6 ст. 294 КУпАП.

В попередньому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 була присутня, підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши потерпілу ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вони з ОСОБА_1 не є родичами, спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом апеляційний суд, вважає правильним.

Так, в суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснила, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана її чоловіком. Деякий час вони там жили разом зі своїм сином та його цивільною дружиною ОСОБА_2 . Потім вони з чоловіком залишили квартиру дітям та переїхали до іншої. В 2016 році її син офіційно одружився з ОСОБА_1 . На той час він сильно захворів та в вересні 2017 року помер. Після його смерті 1/6 частини квартири перейшла до ОСОБА_2 . Вони намагалися домовитися, просили продати їм 1/6 частину квартири, або щоб ОСОБА_2 придбала у них 5/6. У зв`язку з тим, що коштів викупити частину в них не було, вони домовились між собою, що деякий час вони будуть надавати свої кімнати в оренду, і з цих коштів викуплять 1/6 частину у ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_1 в квартирі не мешкала, а поїхала на тривалий час в іншу країну. 01.11.2019 ОСОБА_2 перебувала в цій квартирі у своїй кімнаті та лаялась на орендарів. Коли вона приїхала до квартири, то конфлікт продовжився, та ОСОБА_2 почала нецензурно лаятися на неї, розмовляти на підвищених тонах, погрожувала їй. Зазначила, що квартирою разом не користувалися вже тривалий час

Із пояснень ОСОБА_2 наданих нею у суді першої інстанції слідує, що вона вину не визнала, зазначала, що вона від свого покійного чоловіка отримала у спадок 1/6 квартири за адресою : АДРЕСА_1 . Інша частина квартири належить батькам її колишнього чоловіка, а саме ОСОБА_1 , яка є її колишньою свекрухою, та свекру. Зазначила, що разом з ОСОБА_1 вони спільно не проживають вже 9 років, оскільки потерпіла з`їхала з квартири разом з її чоловіком (свекром) та залишили їм квартиру, до цього моменту вони спільно проживали приблизно 4 місяці. Після смерті чоловіка вона через деякий час поїхала в іншу країну, та перебувала там більше трьох років, весь цей час за комунальні послуги сплачувала до кінця 2018 року. Коли повернулась до квартири, то зрозуміла, що там проживають особи, яких впустила в квартиру ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у них і виник конфлікт.

Таким чином, із вказаних показів сторін видно, що між ними наявний конфлікт з питання користування квартири. Яку вони отримали в частках у спадок, проте сторони не проживають єдиною родиною, не ведуть сумісне господарство, не мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Згідно ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання де чітко зазначено на яких осіб поширюється дія закону, а також поширюється на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, оскільки ОСОБА_2 та потерпіла ОСОБА_1 не є родичами, спільно не проживають вже тривалий час, а саме понад 9 років, не пов`язані спільним побутом, а тому відповідно до положень вказаних норм закону вони не є особами, на яких поширюються дія вищезазначеного закону.

Таким чином, за вказаних обставин, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Темченко С.Л., в інтересах потерпілої ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року, якою закрито провадження стосовно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.М. Кононенко