Справа № 309/3863/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.06.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/238/20, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , непрацююча, притягнута до адміністративної відповідальності як така, що вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 18.12.2019 ОСОБА_2 визнана винною в тому, що не забезпечила належних умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 2009 року народження, який 15.10.2019 приблизно о 12:20 на території Кічерелівської ЗОШ І-ІІІ ступенів висловлювався нецензурними словами в адресу неповнолітнього ОСОБА_4 і кинув у нього каменем, влучивши в плече.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що не визнає свою вину і була введена в оману інспектором ювенальної превенції. Стверджує, що її син є потерпілим унаслідок спричинення йому ОСОБА_5 і ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, з приводу чого вона звернулася з заявами до директора школи і до поліції, чого суд не врахував. На її думку, в матеріалах справи немає доказів її винуватості, а постанова судді ґрунтується на припущеннях. Просить постанову скасувати і закрити провадження в справі через відсутність в її діянні складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи без її участі.
Апеляційний суд дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає задовільненню з таких підстав.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону у справі не додержані.
Для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП має бути встановлено ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав, обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в ухиленні від обов`язків забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.
В оскарженій постанові зазначено: «Винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 051145 від 24.10.2019 року, матеріалами адміністративної справи».
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
У чому полягає вина ОСОБА_2 і які саме «матеріали адміністративної справи» суддя вважав доказами наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, в постанові не зазначено, тому доводи апеляційної скарги про те, що постанова ґрунтується на припущеннях, є небезпідставними. Суд не перевірив і не спростував твердження ОСОБА_2 про те, що її син отримав тілесні ушкодження через побиття його двома особами, не дав оцінки наявним у справі повідомленню про кримінальне правопорушення, характеристиці ОСОБА_3 , поясненням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , не викликав їх у судове засідання.
Доказів, які спростовували б доводи ОСОБА_2 , в матеріалах справи немає.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією з основних засад судочинства. Ці правові норми забороняють покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість, у тому числі в учиненні адміністративного правопорушення.
За таких обставин доводи ОСОБА_2 не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 18.12.2019 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський