ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3832/20

Номер провадження 3/495/1135/2020

11 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

03.07.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 23 червня 2020 року приблизно о 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 директор ТОВ «ДЗСТ Сергіівка» ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 3 підпункту 1 постанови КМУ від 20 травня 2020 року № 392, а саме не забезпечив перебування відпочиваючих на території «ДЗСТ Сергіівка» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні захисник Алфєєв Д.М. в інтересах ОСОБА_1 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в оскаржуваному протоколі зазначена суть правопорушення офіцером поліції як раз ї не є правопорушенням. Тобто за думкою офіцера поліції ОСОБА_1 повинен був забезпечити, щоб люди які відпочивали на території Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗСТ Сергіївка» знаходились на території без вдягнутих засобів індивідуального захисту, (маско або респіраторів), що є неприпустимим в умовах встановленого карантину.

Вважав, що «суть правопорушення» викладена в оскаржуваному протоколі навпаки є доказом щодо невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушення та є доказом відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пп.1 п. 3 Постанови КМУ № №392, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 «На період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Щодо викладеного пункту зазначив, що викладена суть правопорушення, а саме що ОСОБА_1 діючи як директор ТОВ «ДЗСТ Сергіївка», тобто діючи як посадова особа порушив зазначені вище вимоги не може бути прийнята судом до уваги, оскільки зазначена норма Постанови КМУ № 392 не розповсюджується на посадових осіб. Зазначена норма розповсюджується на рядових громадян України які не виконують професійні службові обов`язки.

Важливим фактом є те, що на фотознімках які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 або відсутній, або знаходиться масці. Тобто якщо розглядати дії ОСОБА_1 не як посадової особи, то знову становиться ясним, що зазначена норма Постанови КМУ № 392 не була порушена.

Стосовно фотознімків які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення зазначив, що на них відсутня дата та час їх виготовлення. Також невідомо ким зазначені знімки були зроблені та яким чином вони потрапили до офіцеру поліції яким було складено оскаржуваний протокол. Ці факти викликають сумніви щодо оригінальності знімків та долученя їх до матеріалів справи в якості доказів, та взагалі причетності до інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. На деяких фотознімках неможливо встановити чи дійсно люди які відображені на них знаходяться на території ТОВ «ДЗСТ Сергіївка». Також неможливо встановити чи взагалі це територія ТОВ «ДЗСТ Сергіївка» чи територія іншого закладу.

Також, зазначив, що оскаржуваний протокол був винесений 30 червня 2020 року за правопорушення яке ОСОБА_1 нібито скоїв 23 червня 2020 року. Таким чином виникає питання що саме послугувало винесенню оскаржуваного протоколу через тиждень.

За період з 01 червня 2020 року по сьогоднішній день на території ТОВ «ДЗСТ Сергіївка» не було жодних перевірок стосовно дотримання протиепідемічних заходів Таким чином знову виникає питання яким чином офіцером поліції було отримано фотознімки та інші відомості про нібито скоєне правопорушення ОСОБА_1 .

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином вважав, що офіцером поліції було долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення недопустимі та незаконні докази, які не повинні розглядатись в межах даної справи про адміністративне правопорушення як докази.

З вище наведеного вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 44-3 КУпАП, так як працівниками поліції не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо порушення правил щодо карантину людей.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Щодо фотознімків які були долучені до протоколу, суд звертає увагу на те, що на них відсутня дата та час їх виготовлення. Також невідомо ким зазначені знімки були зроблені та яким чином вони потрапили до офіцеру поліції яким було складено оскаржуваний протокол. Ці факти викликають сумніви щодо оригінальності знімків та долучення їх до матеріалів справи в якості доказів, та взагалі причетності до інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. На деяких фотознімках неможливо встановити чи дійсно люди які відображені на них знаходяться на території ТОВ «ДЗСТ Сергіївка». Також неможливо встановити чи взагалі це територія ТОВ «ДЗСТ Сергіївка» чи територія іншого закладу.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що єдиним доказом на обґрунтування вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення, який хоча відповідно до ст. 251 КУпАП і є самостійним видом доказу, проте за відсутності належного обґрунтування іншими матеріалами справи не може бути розцінений як належний та допустимий доказ наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Оцінюючи встановлені факти, суд враховує окрім викладеного таке.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30.05.2013 р.», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки не доведені належними та допустимим доказами, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ст.44-3, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 495/3832/20 про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький