Справа № 502/891/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи з 07.11.2015 року на службі в Національній поліції України, на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції та спеціальний жетон з індивідуальним номером 0042511, несвоєчасно подав декларацію (перед звільненням) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дії цього Закону, є: поліцейські.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.10.2019 року №1439 о/с, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, з 31.10.2019 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 року № 19 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 року за №1479/29609), припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення. Однак, ОСОБА_1 трудову книжку в УКЗ ГУНП в Одеській області не забрав.

ОСОБА_1 без поважних причин не отримав трудову книжку в УКЗ ГУНП в Одеській області, тому датою його звільнення слід вважати дату, зазначену в наказі ГУНП в Одеській області від 29.10.2019 №1439 о/с, а саме 31.10.2019 року.

Відповідно до листа НАЗК від 05.03.2020 №44-07/8245/20, витягу з інформаційно-телекомунікаціної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», послідовності дій ОСОБА_1 , до 00 год. 00 хв. 27.11.2019, у персональному електронному кабінеті, останній не здійснив заходів щодо заповнення декларації перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Однак, ОСОБА_1 подав декларацію перед звільненням тільки 16.12.2019 о 12 год. 44 хв., тобто несвоєчасно.

Під час збору доказів поважних причин для несвоєчасного подання гр. ОСОБА_1 декларації (після звільнення) як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не встановлено.

У примітках до ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено наступне: суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та просив застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Соколовський В.О. обвинувачення підтримав, та просить суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Крім визнання вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративного правопорушення пов`язане з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, №18/2020 від 29.05.2020 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію (перед звільненням) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП;

- копією Повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №05/89674/19 від 03.12.2019 року;

- копією зобов`язання поліцейських, державних службовців та працівників поліції які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби від 16.10.2019 року;

- рапорту №914 від 29.05.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст. 280 цього ж Кодексу орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб абовідповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей. Корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У статті 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із Законом України «Про запобігання корупції» та будучи особою, яка відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб?єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, без поважних причин несвоєчасно16.12.2019 подав декларацію (перед звільненням) особи, тобто після встановленого строку до 00 год. 00 хв. 27.11.2019, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, в діях гр. ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, враховую характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до корупційних порушень, обставини, що пом`якшують відповідальність: те, що гр. ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності; щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Крім того, у відповідності до ст. 40-1 КпАП України із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 420,40грн.згідноп. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись КонституцієюУкраїни, ст.ст. 33, 40-1, 251, 254, 276-279, 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 гривні 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан