Справа № 465/39/20 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 33/811/829/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Ільківа М.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В. на постанову Франківського районного суду м. Львова від 4 червня 2020 року,

встановив:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 4 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В. про призначення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 080473 від 23 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 26 червня 2018 року о 12 год. 25 хв. у м. Львові по вул. Наукова, 13, керуючи транспортним засобом марки, МІТСУБІСІ Лансер, 1.6 д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху під час напрямку руху, а саме маневру перестроювання з крайньої правої смуги в середню смугу, не дав дорогу автомобілю ДЖИЛІ MR-7151A д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку в середній смузі руху, внаслідок чого відбулось зіткнення, а результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних та механічних пошкоджень, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 2.3 (Б, Д), 10.1, 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Левкович В.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080473 складено майже через півтора року після вчинення ДТП, чим грубо порушено вимоги ч.2 ст. 254 КУпАП та ст. 256 КУпАП, зокрема ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату і місце складення протоколу, позбавлено права подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, не роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 286 КУпАП. Крім цього, посадова особа не мала права складати протокол, так як пройшло більше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. На підставі наведеного, апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080473 є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, повинен бути відхилений судом і не міг бути покладений в основу для прийняття постанови суду першої інстанції. Більше того, судом першої інстанції не взято до уваги схему місця ДТП, яка додається до протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Левкович В.В. вказав, що слід закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ч.2 ст. 254 та ст. 256 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, про що подав відповідні заяви, в яких, зокрема зазначив, що двом експертним дослідженням № 1/1301 від 21 грудня 2018 року та 1219/1220 від 15 травня 2019 року була надана належна оцінка в постанові Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року та постанові Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в яких встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представник потерпілого адвокат Ільків М.М. підтримав пояснення ОСОБА_2 та просив апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В. залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 4 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Заслухавши пояснення сторін, які підтримали свої позиції, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, під час розгляду даної справи, судом першої інстанції дотримано вимог зазначеної норми закону.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_1 26 червня 2018 року о 12 год. 25 хв. у м. Львові по вул. Наукова, 13, керуючи транспортним засобом марки, МІТСУБІСІ Лансер, 1.6 д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху під час напрямку руху, а саме маневру перестроювання з крайньої правої смуги в середню смугу, не дав дорогу автомобілю ДЖИЛІ MR-7151A д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку в середній смузі руху, внаслідок чого відбулось зіткнення, а результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних та механічних пошкоджень, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 2.3 (Б, Д), 10.1, 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №080473 від 23 грудня 2019 року, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та схемою місця ДТП, зокрема розташуванням транспортних засобів після ДТП і локалізацією їх технічних пошкоджень.

Крім того, 11 березня 2019 року постановою Франківського районного суду м. Львова у справі 465/3497/18, було призначено проведення повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На виконання вказаної постанови суду експертом був зроблений висновок № 1219/1220 від 15 травня 2019 року комісійної повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по адміністративній справі № 465/3497/18, відповідно до якого: виходячи із характеру пошкоджень транспортних засобів - відігнуте переднє праве крило автомобіля марки «GEELY» зліва направо та кінцевого положення автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», можна зробити висновок, що покази водія ОСОБА_1 відносно того, що в момент зіткнення автомобіль знаходився у нерухомому стані, технічно неспроможні. Покази водія автомобіля марки «GEELY» ОСОБА_2 відносно того, що безпосередньо перед зіткненням водій автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER» змінив напрямок руху ліворуч з правої смуги руху на середню, можна рахувати технічно спроможними. У ситуації, що склалася, дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 103 Правил дорожнього руху України, які зобов`язували водія при зміні напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при перестроюванні водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. У ситуації, що розглядається, водій ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху шляхом гальмування транспортного засобу. Якщо автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER» виїхав на смугу руху автомобіля марки «GEELY», коли відстань між транспортними засобами складала 4…6 метрів, то при швидкості руху автомобіля марки «GEELY» 40…50 км/год. водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення і при цьому не можна рахувати, що дії водія не відповідали вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткнення автомобілів марки «GEELY», р.н. НОМЕР_2 , та автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», р.н. НОМЕР_1 , - є обставини пов`язані з невиконанням вимог пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України з боку водія марки «MITSUBISHI LANCER» ОСОБА_1 ».

Також, постановою Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційну скаргу адвоката Левковича В.В. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки, строк протягом якого на правопорушника може бути накладено адміністративне стягнення у даному провадженні на момент розгляду справи минув, суд підставно відповідно до ст. 38 КУпАП закрив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 вчинив 26 червня 2018 року, тобто тримісячний строк накладення стягнення на правопорушника, у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП, закінчився, а тому суд, у відповідності до чинного законодавства, прийняв рішення по справі на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Під час розгляду апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В. апелянтом не надано жодних підтверджуючих даних про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левковича В.В. - залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 4 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич