Єдиний унікальний номер судової справи 201/2951/20
Номер провадження 3/201/1602/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 березня 2020 року серія ГП №282802, 18 березня 2020 року з 04 години 20 хвилин до 04 години 55 хвилин, ОСОБА_1 , знаходився в Соборному ВП під час складання матеріалів виражався нецензурною лайкою, на неодноразові вимоги про припинення правопорушення не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. в той день, він будучі у стані алкогольного сп`яніння пішов до аптеки, біля якої був зупинений працівниками патрульної поліції. Він відразу ж пояснив, що може оплатити штраф за вчинене ним правопорушення, тобто за знаходження у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння. Однак, працівник патрульної поліції незаконно затримали його та доставили до відділення поліції, пояснивши причини затримання начебто необхідністю встановлення його особи, однак він надавав працівникам поліції свої водійські права на підтвердження своєї особи.

Стверджував, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності, знаходячись у відділенні поліції він не висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою та не вчиняв ніякої злісної непокори вимозі поліцейського.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Маркело Л.В. у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, подавши відповідне письмове клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування своїх доводів захисник посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а в приміщенні відділу поліції. Також вказав, що у працівників поліції були відсутні підстави для затримання ОСОБА_1 , оскільки особу останнього було встановлено водійським посвідченням, що відображено у протоколі.

Більш того, вказав, що протокол був складений за відсутністю ОСОБА_1 - вже після того, як останній залишив приміщення органу поліції. При цьому, звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції про те, що без окулярів він не може читати документи через поганий зір, а тому з цих причин не може ознайомитися із протоколом та поставити свій підпис, однак, будь-які відомості у протоколі про відмову від підпису відсутні.

У судовому засіданні ОСОБА_2 особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повідомив, що 18 березня 2020 року вночі вони зупинили біля аптеки ОСОБА_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та доставили до Соборного ВП з метою встановлення його особи.

При цьому, у районному відділенні поліції ОСОБА_1 нецензурно висловлювався на працівників поліції, в тому числі, і в його бік, на неодноразові вимоги припинити такі протиправні дії не реагував, у зв`язку з чим, відносно останнього складено протокол за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Водночас, ОСОБА_2 не зміг пояснити такі суттєві протиріччя, як те, що підставою затримання ОСОБА_1 слугувала начебто відсутність в останнього документів, що посвідчують його особу, а у складеному ним протоколі серії ГП № 282802 від 18 березня 2020 року у графі «особу встановлено» ним же зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 від 10 квітня 2019 року.

Також ОСОБА_2 не зміг пояснити, чому у протоколі у графі «потерпілий» він зазначив саме ОСОБА_3 в той час, коли відповідно до наданих ним у судовому засіданні поясненнях ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою і відносно інших поліцейських.

При цьому, зазначив, що всі події були зафіксовані на боді-камеру, однак, чи зберігся цей відеозапис, вказати не може.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника Маркело Л.В., пояснення ОСОБА_2 , а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

З системного аналізу КУпАП та позиції ВСУ висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185 - 185-2 КУпАП», слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність правомірної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений в категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку із чим, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою надані копії рапорту інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Бевзюка С.В. від 18 березня 2020 року, постанови по справі про адміністративне правопорушення ГАА №594181 від 18 березня 2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, протоколу про адміністративне затримання АЗ №124791 від 18 березня 2020 року.

Однак наведені вище документи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки особа, що їх склала є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконує відповідні функції нагляду за додержанням громадського порядку.

Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Отже, дослідивши наявні матеріали справи, та ураховуючи суперечливі пояснення особи, що склала протокол, суддя позбавлений об`єктивної можливості встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки жодних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимогі поліцейського, як то, пояснень свідків чи очевидців правопорушення, відеофіксації порушення на боді-камеру тощо, не надано.

Більш того, з наданої на запит суду відповіді Т.в.о. начальника Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області від 18 червня 2020 року за вих. № 10998с/41/19/03-2020 надати відеозапис з нагрудних реєстраторів окремих працівників патрульної поліції не має можливості, оскільки термін зберігання відеозаписів становить 30 діб.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, суддя приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія ГП №282802 від 18 березня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ст. 185 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 245, 251, 252, 280, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська