Справа № 128/2908/19
Провадження № 33/801/117/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2019 року приблизно о 19:10 год на автомобільній дорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Знам`янка» (413 км), водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «FORD TRANSIT CONNEKT», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення із трактором колісним, д.н.з. НОМЕР_2 та сівалкою зерновою (3,6 м), під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль та сільськогосподарська техніка отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України , за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн судового збору.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає постанову незаконною, ухваленою з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2020 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

П. 22.4. ПДР України передбачає, що вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

П. 22.5. ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з матеріалів справи, водія трактора з сівалкою ОСОБА_2 постановою серії БАА №612214 від 26 жовтня 2019 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн, у зв`язку з тим, що останній перевозив великогабаритну сівалку 3,6 м без розпізнавальних знаків, без спеціального дозволу, чим порушив п.п.22.4, 22.5 ПДР.

Тобто, ОСОБА_1 об`єктивно не мав можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, оскільки саме порушення водієм трактора з сівалкою ОСОБА_2 п.п.22.4, 22.5 ПДР, стало прямою причиною ДТП.

Суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі ці обставини.

Разом з тим, строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частин 2 даної статті якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення по пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. В подальшому втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Також апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності стягнення з нього судового збору з огляду на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.67).

Відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.38, ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун