Справа № 456/2370/20
Провадження №3/442/2206/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 серпня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши матеріали, складені Стрийським ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово безробітного, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №174869 від 13.06.2020 ОСОБА_1 13.06.2020 о 21.45 год на автодорозі М06 Київ Чоп 620 км + 700 м, Львівська область, Стрийський район, с.Дуліби, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння покровів обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У провадження судді Грицай М.М. справа надійшла 19.08.2020.

28.08.2020 на адресу суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, зазначених у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності. У таких останній зазначає, що категорично заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП. Від початку розмови з поліцейськими на об`їзній дорозі в с.Дуліби, куди його привезли інспектори поліції, і впродовж 45 хвилин, фактично до моменту складання протоколу, так і після цього, він жодного разу не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Навпаки, неодноразово наполягав на тому, щоб його доставили до медичного закладу, або хоча б поїхали разом з ним, щоб переконатись, що він не перебуває у стані сп`яніння. Окрім цього, як вбачається з відеозапису, інспектором поліції було зупинено два транспортні засоби та запрошено водіїв у якості понятих для забезпечення законності його огляду. Однак, понятим не було роз`яснено їх прав та обов`язків, а також не роз`яснено з якою метою вони залучені та які саме обставини вони мають підтвердити. У подальшому, інспектором поліції не вживалось заходів для підготовки приладу для огляду. Тобто, ні водій, ні свідок, ні особи, які були залучені в якості понятих, не бачили самого приладу, оскільки такого не було в інспектора поліції. Також відеозаписи не містять доказу того, що інспектор мав прилад драгер. Тому вважає, що інспектор формально запропонував пройти огляд. Оскільки прилад у поліцейських був відсутній, то він і наполягав на проведенні огляду в медичному закладі. Таким чином, наголошує, що не відмовлявся у присутності двох свідків від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння в медичному закладі, а навпаки, наполягав на такому, однак, працівники поліції не бажали доставити його до найближчого медичного закладу.

Адвокат Іванус М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 28.08.2020 подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі. Мотивує тим, що категорично заперечує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП. Як вбачається з письмових пояснень водія транспортного засобу - ОСОБА_1 , які в сукупності доповнюються наявними в матеріалах справи відеозаписами, викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки, наполягав на його проведенні в медичному закладі, так як в інспектора на момент пропозиції водієві пройти огляд, не було спеціального технічного засобу (приладу Драгер, для прикладу). Оскільки інспектор не бажав доставити ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу, то й складений ним протокол є безпідставним та не відповідає вимогам закону.

Додатково звертає увагу суду, що від початку розмови з поліцейськими на об`їзній дорозі в с. Дуліби, куди ОСОБА_1 привезли інспектори поліції, і впродовж 45 хвилин, фактично до моменту складання протоколу, так і після цього, ОСОБА_1 жодного разу не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Більше того, слід зазначити, що він неодноразово наполягав, щоб його доставили до медичного закладу, або хоча б поїхали разом з ним, щоб переконатись, що він не перебуває в стані сп`яніння. Вказане підтверджується відеозаписом.

Вважає висновок інспектора поліції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необ`єктивним та безпідставним. З доказів, наявних у матеріалах справи не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі. Вищевикладене свідчить про те, що інспектор поліції особисто не бажав його доставити до медичного закладу.

У матеріалах справи відсутнє направлення (скерування) ОСОБА_1 для медичного огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури освідчення, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858. Таким чином, переконаний, що скерування на огляд в медичному закладі не виписувалось у присутності понятих, що порушує вимоги пункту 6 вищевказаної Інструкції. Також звертає увагу на те, що в місці, де було залучено свідків, не було транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а відтак, останні не бачили та не могли переконатись чи він є водієм.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши у судовому засіданні адміністративні матеріали, приходжу наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду, у свою чергу, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Отже, зважаючи на викладену у даному протоколі (серії ОБ №174869) фабулу адміністративного правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку встановлення факту відмови нею від проходження на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. При цьому заповнюється відповідна форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи відсутнє направлення (скерування) ОСОБА_1 для медичного огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури освідчення, передбаченої Інструкцією.

Відтак, направлення на огляд у медичному закладі не заповнювалось, зокрема у присутності понятих, що порушує вимоги пункту 6 вищевказаної Інструкції.

Поряд з тим, з оглянутого відеозапису з нагрудної камери вбачається, що відсутні підстави стверджувати про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. На неодноразове запитання поліцейських, чи бажає він проїхати у медичний заклад на освідування, ОСОБА_1 жодного разу не відмовився. Проте, останні не скерували його до медичного закладу, як і не направились туди разом з ним.

Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Зважаючи на викладене, приходжу висновку, що поліцейським не було дотримано вимог ст.266 КУпАП щодо порядку огляду на стан сп`яніння, а також вимог зазначеної вище Інструкції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, немає.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 266, 283, 284, п. 1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонним суд Львівської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Грицай М.М.