ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/994/20 Справа № 195/434/17 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування давності виконання постанови Томаківського районного суду від 27.03.2017 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у справі №195/434/17,

за участю -

апелянта ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування давності виконання постанови Томаківського районного суду від 27.03.2017 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у справі №195/434/17.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, мотивуючи тим, що 27.03.2017 року постановою Томаківського районного суду по справі № 195/434/17 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності набрала законної сили 06.04.2017. Термін пред`явлення виконавчого документу до виконання до 27.06.2017. Судом встановлено, що вказана постанова Томаківського районного суду від 27.03.2017 року була направлена до виконання 14.04.2017 року, тобто в строки визначені приписами ст. 303 КУпАП, що підтверджується випискою з журналу про отримання кореспонденції (розносна книга). Зважаючи на відсутність в матеріалах справи обставин, зазначених у статті 247 КУпАП, суд дійшов висновку, що підстави для припинення постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою застосувати давність виконання постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2017 року у справі №195/434/17, і виконання вказаної постанови припинити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 27 березня 2017 року Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі №195/434/17, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова про накладення штрафу набрала законної сили 06.04.2017 року. Термін пред`явлення виконавчого документу до виконання до 27.06.2017 року. Відповідно до абзацу 12 мотивувальної частини Постанови від 21.07.2020 року, суддею Томаківського районного суду Дніпропетровської області Омеко М.В. було встановлено, що постанова про визнання винним та накладення штрафу була направлена до виконання 14.04.2017 року, тобто в межах встановлених законодавством строків, однак не зазначено до якого органу.

Вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог Закону, та прийшов до невірного висновку. Крім того, виклик до суду з метою прийняття ОСОБА_1 участі у розгляді адміністративної справи не здійснювався, що свідчить про неналежне повідомлення про розгляд справи.

Право доступу до суду апеляційної інстанції, у тому числі, для оскарження Постанови від 21.07.2020 року є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантованого Європейською конвенцією з прав людини з метою перевірки законності та обґрунтованості процесуального рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (Далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст. 246 КУпАП).

Як встановлено апеляційним судом, 07 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 складено протокол серія АП2 №283225 від 07.03.2017 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з тим, що останній 07 березня 2017 року о 23:30 годині керував мопедом Сабур без н/з по вул. Пушкіна в смт Томаківка в стані алкогольного сп`яніння (тест №238 прилад Алкотест 6810 №5163 від 07.03.2017 року.

Постановою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області (справа 195/434/17) від 27 березня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1(один) рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Вказане рішення ухвалено у присутності особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який у судовому засіданні визнав вину, та набрала законної сили 06.04.2017 року.

Як вбачається з наданих матеріалів, відповідно до журналу звернень постанов до виконання постанова Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2017 року відносно ОСОБА_1 була направлена до виконання 14.04.2017 року, тобто пред`явлення до виконання відбулось в межах строку встановленого на примусове виконання процесуального рішення судді.

Порядок та процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень детально регламентується розділом V (ст. 298-330) КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у ст. 298 цього Кодексу.

Так, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ч. 1, 4 ст. 299 КУпАП), а згідно ч. 1-2 ст. 300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, а у разі відстрочки виконання відповідно до ст. 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки (ч. 1 ст. 303).

Провадження по виконанню постанови про застосування адміністративного арешту передбачене главою 32 розділу V КУпАП, а саме на підставі ст. 326 (в ред. ЗУ, яка була чинна станом на 16.02.2017, тобто на час накладення адміністративного стягнення та звернення постанови судді для виконання) постанова про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, а згідно ст. 305 цього Кодексу контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється суддею, який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. За наявності обставин, що ускладнюють виконання такої постанови або роблять її виконання неможливим, суддя може відстрочити її виконання на строк до одного місяця (ч. 1 ст. 301).

Звернувши своєчасно до виконання постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції дотримався в цілому вказаних вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що з 01 липня 2020 року скасовано адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Мова йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння була не скасована, а навпаки посилена.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко