Справа № 461/8609/19 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/256/20 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши клопотання адвоката Шпунта М.Б. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «FORD FOCUS», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація Республіка Польща). Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384,20 грн. судового збору.

На згадану постанову адвокат Шпунт М.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1

9 січня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Галин В.П. виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката Шпунта М.Б. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністрат ивної відповідальності за ч.6 ст. 470 МК України.

28 січня 2020 року адвокат Шпунт М.Б. в інтересах ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому зсіданні і на його адресу не надходило жодних повісток чи судових викликів. Про зміст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 довідався лише 7 грудня 2019 року, та отримав копію такої. Крім цього, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 у період з 2 жовтня 2019 року по 25 грудня 2019 року перебував за межами України, а тому не міг підготувати та подати обґрунтовану апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вважаю за необхідне відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи із наступного.

Як встановлено ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 12 листопада 2019 року (а.с.15-18). Апеляційну скаргу адвокат Шпунт М.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав 28 січня 2020 року (а.с.36-50), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відносно нього, проте у судове засідання не з`явився, не повідомив суд першої інстанції про причини своєї неявки та не надіслав до суду жодного клопотання про відкладення розгляду справи.

Факт того, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд даної справи 12 листопада 2019 року Галицьким районним судом м. Львова підтверджується протоколом про порушення митних правил № 3805/20900/19 від 2 жовтня 2019 року (а.с. 1-3).

Зазначений протокол містить інформацію про дату, час та місце розгляду справи, а також містить підпис самого ОСОБА_1 про отримання ним примірнику даного протоколу 2 жовтня 2019 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні адвоката не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім цього, нормами КУпАП не передбачена можливість, як повторного поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, якщо у поновленні такого строку раніше вже було відмовлено, так і повторне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що у справі про адміністративне правопорушення №461/8609/19 щодо ОСОБА_1 було прийнято остаточне рішення апеляційним судом щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, а тому повторно подана апеляційна скарга, на одне і теж рішення суду першої інстанції, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

відмовити адвокату Шпунту М.Б. в повторному поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 470 МК України.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич