Справа №591/2464/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/272/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/2464/20 за апеляційною скаргою захисника ПЄХТЄРЄВА Д. В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 04.05.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката Пєхтєрєва Д. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат ПЄХТЄРЄВ Д. В. просить скасувати постанову судді в частині притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, оскільки відсутні докази керування т/з в стані сп`яніння та зупинки т/з, свідки не допитані, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. У разі проходження огляду на визначення стану сп`яніння був би пропущений двогодинний строк, а його результати визнані недійсними.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 04.05.2020 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 19.04.2020 о 18:57 в м. Суми по вул. Прокоф`єва в районі буд. № 39/2 ОСОБА_2 , керуючи т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, допустив наїзд на припаркований т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР.

19.04.2020 о 18:57 в м. Суми по вул. Прокоф`єва в районі буд. № 39/2 ОСОБА_2 , керуючи т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив наїзд на припаркований т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , після чого покинув місце ДТП до прибуття поліції, чим порушив п. 2.10А, 13.1 ПДР.

19.04.2020 о 18:57 в м. Суми по вул. Прокоф`єва в районі буд. № 39/2 ОСОБА_2 , керуючи т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Пєхтерєва Д. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 540623 від 19.04.2020, серії ДПР 18 № 540624 від 19.04.2020 та серії ДПР 18 № 136601 від 19.04.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 , керуючи т/з, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, допустив наїзд на інший т/з, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого покинув місце ДТП, а також керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив п. 13.1, 2.10А, 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- схемою місця ДТП від 19.04.2020, на якій зафіксовано дорожню обстановку після наїзду на т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 на прибудинковій території між будинками № 39/1 і 39/2 по вул. Прокоф`єва в м. Суми із проведенням відповідних замірів, а також отримані у наслідок ДТП пошкодження цього т/з;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , згідно яких 19.04.2020 близько 20:00 він дізнався, що його т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 пошкоджений невідомий водієм, який поїхав з місця ДТП;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких 19.04.2020 близько 17:40 він привіз свого знайомого на ім`я ОСОБА_6 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та є власником т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 , до буд. № 39/2 по вул. Прокоф`єва в м. Суми. Близько 18:10 залишив т/з і пішов додому;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , згідно яких 19.04.2020 у їх присутності ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я;

- відеозаписами з персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- показаннями допитаного апеляційним судом свідка (працівника поліції) ОСОБА_9 , згідно яких 19.04.2020 під час несення служби в складі екіпажу з працівником поліції ОСОБА_10 , згідно повідомлення від громадянина ОСОБА_4 про виявлення механічних пошкоджень на належному йому т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 , прибули до буд. № 39/2 по вул. Прокоф`єва в м. Суми. Під час перегляду відеозаписів з камер спостереження встановлено як т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 під`їхав до будинку. Через деякий час з автомобіля вийшов чоловік, особу якого встановлено згодом - ОСОБА_5 , більше з т/з ніхто не виходив. Потім авто почало рух і здійснило наїзд на т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 . Власником т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 виявився ОСОБА_2 . Оскільки окрім ОСОБА_5 з вказаного т/з ніхто не виходив, то був зроблений висновок про те, що водієм був саме ОСОБА_2 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, зв`язку з чим йому пропонувалося пройти відповідний огляд на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився у присутності двох свідків;

- аналогічними письмовими поясненнями свідка (працівника поліції) ОСОБА_10 , наданих апеляційному суду;

- відеозаписом з камер спостереження, з якого вбачається як т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 під час виїзду із стоянки допустив наїзд із т/з Skoda Octavia д. н. НОМЕР_2 , після чого залишив місце вчинення ДТП;

- скріншотами з відеозаписів, на яких зафіксовано чоловіка, який вийшов з водійського місця т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 та пішов.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці особи, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених 122-4, ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Проведене дослідження зазначених доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи. При цьому за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та в постанові судді обставин т/з Volkswagen Passat д. н. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_2 , а не будь-яка інша особа, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності доказів керування ним т/з не заслуговують на увагу.

На переконання апеляційного суду, ураховуючи положення національного законодавства України про адміністративні правопорушення та норм міжнародного права, для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення, чи був т/з зупинений безпосередньо працівниками поліції під час виконання ними своїх посадових обов`язків, чи особу водія виявлено згодом, після проведення певних розшукових заходів, оскільки, як зазначалося вище, кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню також доводи апеляційної скарги в частині того, що у разі проходження огляду на визначення стану сп`яніння був би пропущений двогодинний строк, а його результати визнані недійсними, оскільки ОСОБА_2 відмовився виконувати п. 2.5 ПДР.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому в матеріалах справи відсутні жодні документи (заяви, клопотання тощо) з боку сторони захисту щодо виклику та допиту певних свідків.

Що стосується відсутності направлення водія на огляд, то відповідний документ надається поліцейським лише уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (лікарю) і тільки у разі бажання особи, яка керує т/з, пройти такий огляд саме у закладі охорони здоров`я, а якщо остання категорично відмовляється, то направлення на медичний огляд не видається через відсутність об`єктивної потреби. При цьому відсутність зазначеного направлення на огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я у матеріалах справи лише свідчить про небажання водія пройти такий огляд.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода), так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння в присутності 2-х свідків. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і безпосередньо проведення такого огляду.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. При цьому необхідно зазначити, що норми чинного законодавства щодо процедури направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду не передбачають обов`язковості дотримання якоїсь черговості у його проходженні і мають лише визначені обмеження, пов`язані виключно зі специфікою стану певного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 04.05.2020 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ПЄХТЄРЄВА Д. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.