Справа № 473/2453/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" серпня 2020 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря судового засідання Данилевич Т.О.,

захисника адвоката Лукіянчина І.П.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.4 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу серії ДПР18 номер 208220 від 19 липня 2020 року, 19 липня 2020 року о 20 годині 25 хвилин по польовій дорозі між селами Рацинська Дача та Вознесенське на території Вознесенського району Миколаївської області громадянка ОСОБА_2 керувала транспортним засобом мопедом моделі «Honda DIO» без державного реєстраційного номерного знака, та будучи учасником дорожньої транспортної пригоди вживала алкогольні напої після скоєння дорожньої транспортної пригоди, не дочекавшись приїзду працівників поліції та проведення медичного освідування, і вживала алкогольний напій пиво «Zibert» в кількості два літра, чим громадянкою ОСОБА_2 були порушені вимоги п.2.10 є/ ПДР України.

Сторона захисту в судовому засіданні доводила, що відповідно до п.2.11ПДР України, якщо внаслідок дорожньої транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди. У разі настання дорожньої транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньої транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожню транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» «є» пункту 2.10 ПДР України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина громадянки ОСОБА_2 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина громадянки ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КупАП не є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, суд приходить до висновку, що винуватість громадянки ОСОБА_2 за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена і не підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим КУпАП.

За наведеного, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях громадянки ОСОБА_2 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а саме: вживання алкогольних напоїв водієм, який був учасником дорожньої транспортної пригоди, не дочекавшись приїзду працівників поліції, з метою проведення медичного освідування, тобто порушення ним вимог п.2.10 є/ ПДР України, а викладені в протоколі від 19 липня 2020 року про адміністративне правопорушення серії ДПР18 номер 208220 інспектора СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2020 року о 20 годині 25 хвилин по польовій дорозі між селами Рацинська Дача та Вознесенське на території Вознесенського району Миколаївської області громадянка ОСОБА_2 керувала транспортним засобом мопедом моделі «Honda DIO» без державного реєстраційного номерного знака, та була учасником дорожньої транспортної пригоди, під час якої, вона не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустила ковзне контактування з лівим боковим дзеркалом транспортного засобу легкового автомобіля моделі «ВАЗ 21102» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в зустрічному напрямку до села Рацинська Дача Вознесенського району Миколаївської області.

Внаслідок даної дорожньої транспортної пригоди, були відсутні потерпілі та не було завдано матеріальної шкоди транспортним засобам, так як ліве бокове дзеркало легкового автомобіля не було пошкоджено, а транспортні засоби могли безпечно рухатися, вона, як водій мопеда, та ОСОБА_3 , як водій легкового автомобіля досягли взаємної згоди в оцінці обставин скоєного та роз`їхалися. У такому випадку, вона /тобто громадянка ОСОБА_2 / вважала, що вона звільняється від обов`язків, передбачених підпунктом «є» пункту 2.10 ПДР України. Але власник даного транспортного засобу, громадянин ОСОБА_4 , який є братом громадянки ОСОБА_3 , все ж таки повідомив працівників поліції про дану дорожню транспортну пригоду.

До її місця помешкання 19 липня 2020 року, в вечірній час на початку 22 години, приїхали працівники поліції та повідомили її, що вона будучи учасником дорожньої транспортної пригоди та залишила місце дорожньої транспортної пригоди. Також працівники поліції пропонували її пройти медичний огляд на предмет виявлення стану її сп`яніння, на що вона не погодилась, так як, місце її проживання в селі Вознесенському Вознесенського району Миколаївської області, не було місцем зупинки транспортних засобів. Медичний огляд громадянки ОСОБА_2 на стан її перебування в стані алкогольного сп`яніння 19 липня 2020 року працівниками поліції проведений не був, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Крім того, судом досліджено відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, та встановлено, що він не містить повного запису обставин події, а тому не може вважатись належним доказом вини громадянки ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Відеофіксація адміністративного правопорушення не є безперервною, що викликає обґрунтовані сумніви, які тлумачаться на користь громадянки ОСОБА_2 , про те, що вона працівниками поліції, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не була направлена до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення громадянкою ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, і в суді вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю події і складу в її діях адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 номер 2082220 від 19 липня 2020 року, не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, і в такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь громадянки ОСОБА_2 .

При зазначених обставинах вина громадянки ОСОБА_2 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП не доведена, дії водія ОСОБА_2 не підлягають кваліфікації за ч.4 ст.130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський