Справа № 148/1974/19
Провадження № 33/801/83/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кугутюка О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2019 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 гривень та позбавлено права курування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн 20 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи проведено без його участі, у зв`язку з чим було порушено право на захист; помилковим є твердження суду першої інстанції про вжиття всіх заходів щодо повідомлення його про розгляд справи, оскільки працівником поліції при складані протоколу допущено помилку у зазначені адреси, а підтвердження про належне повідомлення про розгляд справи в матеріалах справи відсутнє; від керування транспортним засобом його не відсторонювали та транспортний засіб тимчасово не затримували; він заперечував щодо результату огляду, проведеного на місці зупинки; судом не враховано вимоги статей 33 та 280 КУпАП щодо врахування особи порушника; в матеріалах справи відсутнє розпорядження керівника апарату суду про повторний розподіл справи, а тому він проведений з порушенням.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він не отримував викликів до суду, ознайомився з оскаржуваною постановою в суді 08.01.2020, тому строк на апеляційне провадження пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, апеляційний суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи слідує, що постанову Тульчинським районним судом Вінницької області прийнято 15.11.2019 (а.с.19).

Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримано 08.01.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою (а.с.30). Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Апеляційну скаргу подано 17.01.2020, протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2019 року пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200821 від 28.09.2019, ОСОБА_1 28.09.2019 о 02 год 10 хв в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області по вул. Центральна керував транспортним засобом «ЗАЗ 110207», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд сп`яніння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків, результат 0,65 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 визнав факт вживання ним спиртних напоїв і, враховуючи невелику кількість вжитих спиртних напоїв, заперечував проти показників алкотестеру.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №200821 від 28.09.2019, який містить підписи свідків, актом огляду на стан сп`яніння з підписом ОСОБА_1 , роздруківкою приладу «Драгер» та інші.

Доводи ОСОБА_1 про те, що постанову винесеного у його відсутність, що свідчить про порушення норм КУпАП, якими передбачено обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без належного повідомлення його про розгляд справи відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 28.09.2019. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться за викликом в Тульчинському районному суді, із чим ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» (а.с.2).

У клопотанні, яке написано 28.09.2019 власноручно ОСОБА_1 на ім`я начальника УПП у Вінницькій області, останній просить скерувати матеріали справи за ст. 130 КУпАП (протокол ОБ № 200821) до Тульчинського районного суду, так як зареєстрований та фактично проживає у Тульчинському районі.

При цьому, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і у вищезгаданому клопотанні ОСОБА_1 зазначив адресу свого місця проживання АДРЕСА_1 , хоча, відповідно до паспорту ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

За таких обставин голослівними є твердження апелянта про те, що саме працівником поліції допущено помилку в зазначені адреси місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, який містить його підпис, будь-які зауваження відсутні.

Також, у клопотанні від 28.09.2019 ОСОБА_1 власноручно зазначив таку ж саму адресу, яка зазначена і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що ним було названо дві адреси при складанні протоколу, про що вказано в апеляційній скарзі, не підтверджується матеріалами справи.

Зазначаючи, що виклик до суду шляхом розміщення повідомлення на сайті суду не передбачено нормами КУпАП, ОСОБА_1 при цьому не заперечує той факт, що йому було відомо про направлення матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до Тульчинського районного суду Вінницької області.

Судові повістки ОСОБА_1 надсилалися на адресу, яка була вказана ним в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2) та в клопотанні про направлення матеріалів справи (а.с.7), однак, поштові конверти повернулися на адресату суду без вручення їх адресату.

Враховуючи вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На думку апеляційного суду дії ОСОБА_1 із зазначенням іншої адреси і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в заяві, спрямовані на введення в оману працівників поліції та суд, і свідчать про його свідоме ухилення від участі в розгляді справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності шляхом закриття в подальшому справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Не може слугувати підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП факт недотримання поліцейськими вимог статей 265-2 та 266 КУпАП, які тимчасово не затримали транспортний засіб та не відсторонили ОСОБА_1 від керування ним, оскільки вказані дії не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що він заперечував щодо результату огляду на стан сп`яніння, оскільки ні протокол, про адміністративне правопорушення, ні роздруківка приладу «Драгер» та акт огляду на стан сп`яніння не містять жодних заперечень чи зауважень ОСОБА_1 щодо результату проведеного огляду.

Слід відмітити, що ОСОБА_1 , заперечуючи проти показників алкотестеру, не вжив заходів (хоча міг це зробити), для спростування таких показників, зокрема, звернутись до незалежних медекспертів чи відповідних лікарів медичних закладів.

Голослівними є твердження апеляційної скарги з приводу того, що судом при винесенні постанови порушено вимоги статей 33 та 280 КУпАП, так як не враховано особу порушника, оскільки вони спростовуються змістом самої постанови.

Що стосується доводів апелянта про те, що автоматизований розподіл проведено з порушенням, оскільки в матеріалах справи відсутнє вмотивоване розпорядження керівника апарату суду, то апеляційний суд зазначає, що таке розпорядження необхідне у разі повторного розподілу справи, однак, в даному випадку повторний автоматизований розподіл судової справи не здійснювався.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи адвокат Куцана А.В. зазначив, що згідно наданої ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» відповіді на запит, станом на 30.10.2019 відомості про «алкотестер Драгер 6810» до Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки не заносились.

Однак, згідно пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 №1452/735 та Міністерстві юстиції України 11.11.2015 №1413/27858, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за № 43 внесено газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

У матеріалах справи доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою невинуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не довів.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до ст. 256 КУпАП, а суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення та дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало