П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Ізраїль, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978, складеного 22.12.2019 року поліцейським роти № 3 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим сержантом поліції Чередник Ю.В., 22.12.2019 року о 21 год. 36 хв. в м. Слов`янськ по вул. Торській біля буд. 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, тремтіння рук), від продуву алкотестера «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, відеофіксація проводилась Bodycam АН 00036, АН НОМЕР_2 та відеореєстратором, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978, складеним 22.12.2019 року поліцейським роти № 3 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим сержантом поліції Чередник Ю.В., 22.12.2019 року о 21 год. 36 хв. в м. Слов`янськ по вул. Торській біля буд. 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, тремтіння рук), від продуву алкотестера «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978, складеного 22.12.2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, фіксація правопорушення відбувалась за допомогою Bodycam АН 00036, НОМЕР_3 та відеореєстратора.

Так, згідно з долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, співробітниками поліції зупинено автомобіль ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 , в якого ними виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та у зв`язку з чим запропоновано продути алкотестер «Драгер» та пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

Зіставляючи обставини, які викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978 складеного 22 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 та записи відеофіксації події, які проводились за допомогою Bodycam АН 00036, АН 00097, відеореєстратора та долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, слід зауважити, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 співробітниками поліції зупинено на вулиці Торській у м. Слов`янську, в районі будинку № 18. Згідно відеозапису зупинка наведеного транспортного засобу відбулась в погано освітленому місці з малою щільністю руху, проте з іншої частини відеозапису вбачається, що учасники події перемістились з місця зупинки транспортного засобу до краще освітленої місцевості з більшою щільністю руху, що викликає сумніви в об`єктивності викладеного у матеріалах справи про адміністративне правопорушення опису та доказів події.

Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978 від 22.12.2019 року, складено за фактом порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, тобто відмовою від проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП складом даного адміністративного правопорушення є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978 від 22.12.2019 року, є громадянином Республіки Ізраїль, проте ані з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ані з записів відеофіксації, що проводилась за допомогою Bodycam АН 00036, АН НОМЕР_2 , відеореєстратора, жодним чином не вбачається проведення роз`яснення громадянину іншої держави ОСОБА_1 наслідки його відмови від пропозиції співробітника поліції пройти у встановленому законом порядку та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду підтверджується свідками правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте на відеозаписі долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені свідки відсутні.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, слід звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Так, в пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також, слід звернути увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286 ) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України. На проблему співвідношення санкцій звертало увагу і Головне науково-експертне управління Верховної ради України надаючи свій висновок на зазначений проект закону.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також слід зауважує, що в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії2, пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, слід звернути увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_4 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище, було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

В цій ситуації на думку суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 , при цьому дані пояснення свідків спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення пояснення вказаних свідків.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 п. 1, ст.ст. 280, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко