ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 Справа №607/13092/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Грицак Р.М, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 715891 від 04 серпня 2020 року, ОСОБА_1 04 серпня 2020 року перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї тітки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, які полягали у висловлюваннях в її сторону нецензурною лайкою та штовханні, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 04 серпня 2020 року близько 14 год. 00 хв. до нього прийшла його тітка ОСОБА_2 провідати свою матір ОСОБА_3 за якою здійснює догляд його сім`я, так як остання прикута до ліжка. Після цього у них з тіткою виникла суперечка з приводу того, що він неналежно здійснює догляд за хворою, яка переросла у взаємну словесну перепалку та штовханину. Тітка неодноразово безпідставно, різко та негативно виражалася нецензурною лайко в його сторону чим спровокувала його вжити заходів для того, щоб вона покинула квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено: заяву ОСОБА_2 від 04 серпня 2020 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 04 серпня 2020 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 04 серпня 2020 року.

Згідно ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення АПР18 715891 від 04 серпня 2020 року складений відносно ОСОБА_1 не відображає дійсних обставин, оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самому протоколі, не знайшла свого підтвердження під час слухання справи в суді.

Крім цього, свідки вчинення правопорушення відсутні, а інших доказів, які б підтверджували вину правопорушника немає.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого вимогами ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому адміністративну справу слід провадженням закрити.

Відповідно до вимог ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 247, 276-280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяР. М. Грицак