ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1076/20 Справа № 199/2882/17 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2017 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

До Дніпровського апеляційного суду надійшла вищезазначена справа про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови.

Обґрунтовуючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду зазначає, що безпосередньої участі при розгляді справи не приймав, про день, час та місце її розгляду сповіщений не був, копію постанови він не отримав, дізнався про наявність постанови суду першої інстанції лише під час ознайомлення з цивільною справою за позовом ПАТ "СК "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди. За наведених обставин строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції вважає пропущеним з поважних причин, тому просив його поновити.

Дослідивши доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2017 року справа була розглянута Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про що свідчать дані, які містяться в постанові суду та пам`ятці про права, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з власноручним записом та підписом від 17 травня 2017 року (арк.с. 7,8).

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 , знав про розгляд справи відносно нього, приймав безпосередню участь при її розгляді, йому було роз`яснено строк і порядок оскарження постанови суду першої інстанції, тому мав вжити заходів для своєчасного оскарження судового рішення. Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, тому не можна вважати, що ОСОБА_1 не мали доступу до інформації щодо постановлення відносно нього постанови суду та міг дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду та у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звертався з аналогічною апеляційною скаргою 12 травня 2020 року, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження суд не вбачає.

Повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено. Фактично апелянт не погоджується з результатами апеляційного розгляду його вимог щодо відмови в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Чинним КУпАП не передбачено повторність розгляду питань, які вже було вирішено.

З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю за необхідне відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу, оскільки пропущено строк апеляційного оскарження з неповажних причин.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко