Справа № 738/912/20
№ провадження 3/738/269/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст.44-3 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №119568 від 29 червня 2020 року, ОСОБА_1 29 червня 2020 року о 14 годині 50 хвилин по вул. Чернігівській шлях в м. Мена, навпроти «Кулінарії», займався торгівельною діяльністю з порушенням п.2 та п.5 Постанови головного державного санітарного лікаря України №17 від 09 травня 2020 року, а саме були відсутні інформаційні матеріали для відвідувачів та тимчасове маркування, за що передбачена відповідальність ст.44-3 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав письмові пояснення, в яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, до протоколу не додані копії документів, що посвідчують особу, стосовно якої складено протокол, та письмові пояснення свідків; в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, належності його до суб`єкта господарювання, в зв`язку з чим, посилаючись на практику Європейського Суду щодо застосування критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, розглянути справу без його участі.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу має каральний і стримуючий характер.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 допустив порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. На підтвердження даного факту суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 119568 від 29 червня 2020 року та рапорт ДОП Менського ВП ГУНП Андрієнка А. від 27 червня 2020 року, поданого начальнику Менського ВП ГУНП в Чернігівської області Круку О.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол (ст. 256 КУпАП, п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376).

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території України, в тому числі і на території Чернігівської області, продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, 29 червня 2020 року займався торгівельною діяльністю та порушив п.2, та п.5 Постанови головного державного санітарного лікаря України №17 від 09 травня 2020 року.

Так, 09 травня 2020 року Головним державним санітарним лікарем України прийнято постанову №19 «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів про торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Тимчасовими рекомендаціями щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17, визначено, що торгівля продовольчими та непродовольчими товарами повинна здійснюватися з дотриманням санітарних вимог та з урахуванням цих рекомендацій, спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до пункту 2 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів про торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) на вході до закладу торгівлі, а також на кожному вході до торговельно-розважального центру необхідно, зокрема, розмістити інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби COVID-19 та повідомлення з проханням до відвідувачів залишатися вдома (утриматися) від відвідування при наявності ознак респіраторних захворювань.

Адміністрація/персонал самостійно забезпечує та контролює виконання умов з недопущення черг. Біля місць потенційного скупчення людей повинно бути нанесено відповідне тимчасове маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м (пункт 5 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів про торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 невірно зазначено нормативно-правовий акт, порушення положень якого інкримінується ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається із суті правопорушення, необхідність розміщення інформаційних матеріалів для відвідувачів на вході до закладу торгівлі, а також нанесення тимчасового маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м, передбачено пунктами 2 та 5 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів про торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених Постановою головного державного санітарного лікаря України №17 від 09 травня 2020 року, а не даною Постановою.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт ДОП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Андрієнка А. від 27 червня 2020 року, поданий начальнику Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Круку О., з якого вбачається, що дільничним інспектором було виявлено факт порушення жителем міста Мена правил карантину в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , яке полягає у здійсненні торгівлі останнім без засобів індивідуального захисту, а саме маски, захисних окулярів, гігієнічних рукавичок. Вказану інформацію було отримано інспектором від місцевих жителів м. Мена, які неодноразово повідомляли його про даний факт (а.с.5).

Проте, відомості зазначені у вказаному рапорті, не відповідають суті адміністративного правопорушення, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №119568 від 29 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 (а.с.5).

До того ж, рапорт дільничного інспектора, долучений до матеріалів справи, про виявлення адміністративного правопорушення є документом внутрішнього діловодства та не може мати доказового значення в контексті КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 займався торгівельною діяльністю без розміщення інформаційних матеріалів щодо профілактики коронавірусної хвороби COVID-19 та тимчасового маркування біля місця потенційного скупчення людей для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м, суду не надано.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, зокрема, пояснень свідків, фото та відеоматеріалів тощо.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

Згідно ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №119568 від 29 червня 2020 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 44-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина