Справа № 442/3596/20
Провадження №3/442/1477/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №323635 від 13.06.2020 ОСОБА_1 13.06.2020 о 00.20 год. у м.Дрогобичі Львівської області по вул.Стрийській керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком лікаря КНП «ДМЛ №1» №195 від 13.06.2020. ОСОБА_1 порушив п.2.9 «А» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, з результатами якого він категорично не згоден.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши у судовому засіданні адміністративні матеріали, приходжу наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5, пп. а) п. 2.9 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду, у свою чергу, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Отже, зважаючи на викладену у даному протоколі (серії БД №323635) фабулу адміністративного правопорушення, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку встановлення факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 4 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду вирішує питання чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

За клопотанням ОСОБА_1 судом витребувано акт медичного огляду водія та інші докумнети, які слугували підставою для складення висновку щодо результатів медичного огляду.

З наданого на вимогу суду акту медичного огляду водія №195 від 13.06.2020 вбачається, що висновок та діагноз за результатами огляду - алкогольне сп`яніння (клінічно). При тому, в акті зазначається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки на тесті. Пункти 21-25 не заповнено, відсутні відомості, які відображали б стан алкогольного сп`яніння, зокрема, у випадку проведення лабораторних досліджень; відповідно, відсутній заключний діагноз. Тобто, стан алкогольного сп`яніння водія встановлено без проведення лабораторних досліджень, що суперечить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

У відповідності до вимог Розділу ІІІ зазначеної Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 15 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відтак, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд шляхом відібрання у нього біологічних зразків слини, змивів поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, чи відібрання крові, як і не містять відомостей про його відмову надати такі для дослідження. Разом з тим, в акті медичного огляду стверджено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначивши, що останній відмовився дихати в алкотестер.

Отже, при складанні висновку щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, такий було зроблено виключно на підставі візуального огляду, в той час, коли потребував обов`язкового підтвердження іншими методами, чого зроблено не було.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини підтверджують те, що лабораторні дослідження на визначення алкогольного стану належним чином не проводились, як наслідок, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Водночас слід звернути увагу, що у письмовому направленні №105, як і в інших матеріалах справи, відсутні відомості щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, відповідно, незгода водія з його результатами чи відмова від проходження такого, що слугувало б підставою для направлення останнього на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Зважаючи на викладене, приходжу висновку, що медичне обстеження ОСОБА_1 , за наведених вище обставин, проведено з порушенням положень статті 266 КУпАП та Інструкції, висновок медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння складено з порушенням встановлених вимог, а тому вважається недійсним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, протокол позбавлений доказової сили, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, немає.

У діях водія вбачається можливе вчинення правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, суд не може самостійно вийти за межі обвинувачення чи змінити фабулу адміністративного правопорушення, викладену у протоколі.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Звертаючи увагу на гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді вказаної категорії справ, слід зазначити, що вона встановлює, зокрема, загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Поряд з тим, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва протии Росії» та «Карєлін протии Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст. 251, 266, 283, 284, п. 1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонним суд Львівської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Грицай М.М.