Провадження № 33/4820/514/20
Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 31 травня 2020 року о 20 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , яке виразилось в висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Вказує, що у нього з дружиною виникло непорозуміння, яке одразу ж було вирішено між ними, а працівники поліції не розібравши в ситуації спричинили проблеми. Зазначає, що не порушував громадський порядок, перебував у власному будинку, не загрожував своїми діями жодним чином. Висновок суду ґрунтується на припущеннях та не підтверджений жодними належними та допустимими доказами. В судовому засіданні та в письмових пояснення, які його дружина подала до суду повідомляла, що відносно неї домашнього насилля вчинено не було та жодної шкоди її психічному здоров`ю завдано не було. Суд першої інстанції не врахував його характеризуючи дані, зокрема його сімейний стан та стан його здоров`я, характеристики з місця проживання та роботи. Вказує, що працівники поліції при складанні протоколу не дотримались вимог ст. 256 КУпАП, не роз`яснили його права та обов`язки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції - змінити в частині накладення адміністративного стягнення з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що протокол є недопустимим доказом, позаяк складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 31 травня 2020 року був складений ДОП ВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Клочко Є.В., того ж дня, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в буд. АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичного, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 . Вказаний протокол підписаний апелянтом без будь-яких зауважень та заперечень (а.с.1). Також вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 2), письмовими поясненнями (а.с.3,4) та рапортом (а.с.5).

Обґрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_1 протокол недопустимим доказом, апелянт не навів ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді. Твердження апелянта не вказують про те, що протокол був складений з істотними порушеннями вимог законодавства. Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підстав вважати його недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких обставин і апеляційним судом.

Доводи апелянта, що працівники поліції під час складання протоколу не роз`яснили його права та обов`язки, не можуть бути враховані. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується, що стягнення судом першої інстанції накладене без врахування всіх обставин, передбачених ст. 33, 34 КУпАП та є занадто суворим.

При призначенні стягнення, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який працевлаштований, вину визнає та те, що він з потерпілою примирився, не конфліктують, ведуть спільне господарство, що пом`якшує його відповідальність, а також відсутність обтяжуючих його відповідальність обставин. Апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що йому слід призначити стягнення в виді мінімального розміру стягнення, встановленого санкцією статті - 170 грн. штрафу, що буде необхідним для виховання особи, що вчинила правопорушення, запобіганню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Інші підстави для зміни чи скасування постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., що становить десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний