Справа № 132/1804/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.08.2020 м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, студента, РНОКПП невідомий, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03 червня 2020 року серії ДПР №204112 03 червня 2020 року о 01 год 50 хв по вул. Свинаря в с. Іванів Калинівського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SOUL ZSS 199F», днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінуємому правопорушенні не визнав. Щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення пояснив, що на мопеді не рухався, оскільки той був несправний, а віз його в руках, забрав транспортний засіб на прохання батька у знайомого. Працівники патрульної під`їхавши впритул, заблокували подальший рух, безпідставно почали вимагати посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння в Калинівській ЦРЛ. Проходити огляд на стан сп`яніння він не відмовлявся, вимагав проходження огляду на місці зупинки, на що інспекторами поліції йому було відмовлено без пояснення причин. В подальшому доставлено до відділку поліції, де складено протокол. Свідки зазначені в протоколі, на місці зупинки були відсутні, в їх присутності йому не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що попросив сина ОСОБА_1 забрати у знайомого мопед, який був несправний і доставити його додому. Близько 01:30 год 03 червня 2020 року син подзвонив йому і повідомив, що його зупинили працівники поліції за керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Після чого він прибув на місце зупинки, де спілкувався також з працівниками поліції, які не пропонували проходити огляд на місці події, а вимагали пройти огляд в Калинівській ЦРЛ. Його син алкоголь не вживав і від проходження огляду на місці зупинки не відмовлявся. Потім працівники поліції доставили ОСОБА_1 у відділення поліції, де склали протокол.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснила, що зустрічається з ОСОБА_1 , 03 червня 2020 року близько 01 :00 год вони гуляли, при цьому ОСОБА_1 забрав мопед на прохання батька у знайомого, який вів в руках. Потім до них під`їхали працівники поліції, після чого вона не була присутньою при подальших подіях, і що відбувалося на місці і як розгорталися події їй невідомо.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно із ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5. ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною першої статті 130 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за даною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03 червня 2020 року серії ДПР 18№204112 о 01 год 50 хв 03 червня 2020 року по вул. Свинаря в с. Іванів Калинівського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «SOUL ZSS 199F», днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України .

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 (за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.п. 3, 4 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно із пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (із змінами внесеними згідно з Постановами КМ № 476 від 08.07.2015, № 888 від 28.10.2015) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення закріплені в ч.2,3 ст. 266 КУпАП , згідно з якими огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_1 надав докази, відеозапис з місця події, (відеофайли назва VID 20200303_01446, VID 20200303_014626 (0), VID 20200303_015449, VID 20200303_015930, VID 20200303_020044(0)) на яких зафіксовано, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в Калинівській ЦРЛ, останній повідомляє, що бажає пройти такий огляд на місці зупинки, проте патрульний поліцейський повідомив про те, що у такому огляді відмовлено без пояснення причин. В подальшому огляд на місці зупинки проведено не було, а ОСОБА_1 доставили у відділення поліції для складення протоколу і встановлення особи.

На запит суду щодо надання відеозаписів нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано подію, яка мала місце при складанні протоколу 03 червня 2020 року, надійшла відповідь від 17 серпня 2020 року за № 5894/218/03-2020 про те, що надати відеозаписи неможливо, оскільки станція заряджання та копіювання даних з камер відеофіксації не працює.

Таким чином, поліцейськими, якими складено протокол про адміністративне правопорушення не спростовано докази, надані ОСОБА_1 , щодо відсутності відмови останнього проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу. А навпаки останній вимагав від працівників поліції пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що було безпідставно відмовлено.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки такі свідки є близькими особами ОСОБА_1 і тому існують сумніви у неупередженості таких показів.

Однак, ОСОБА_1 надано допустимі та належні докази, окрім свідчень свідків, на підтвердження своїх доводів про відсутність факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, які не спростовані органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосовувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо особа, на яку покладено тягар, належним чином його не виконала, факт вважається таким, що не доведений.

Враховуючи наведене, факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у передбаченому законом порядку встановлений не був. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя дійшла висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 251,252, 247, 280, 283, 294 КУпАП, суд

постановила:

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Ставнійчук