Справа № 170/51/20 Провадження №33/802/181/20 Головуючий у 1 інстанції:Матвійчук С.П.
Категорія:ч.2 ст.204-1 Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лисюка В.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 січня 2020 року близько о 08 год. 20 хв. спільно з ОСОБА_2 на території Шацького району Волинської області, на напрямку Томашовка (РБ) - Пулемець (Україна), в районі прикордонного знаку № 0050, 300 м правіше від пункту пропуску "Пулемець" в тил України, 50 м від автомобільної дороги сполученням Томашовка (РБ) - Піща (Україна), обійшов пункт пропуску "Пулемець" та був затриманий за спробу незаконного перетину Державного кордону України, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України" та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості. Вказує на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він на законних підставах перетнув пункт пропуску з України в Білорусію та мав при собі усі необхідні документи. Зазначає, що при поверненні з Білорусії в Україну на дорозі сполученням Томашовка - Піща, на відстані 150 м від ПП "Пулемець" до них вийшов прикордонник ОСОБА_3 і запропонував іти за ним. Зійшовши з дороги повів їх поза пунктом пропуску "Пулемець". У зв`язку з цим, він та ОСОБА_2 почали висловлювати незгоду та заперечували проти таких дій прикордонника. Перейшовши лінію контролю на територію України їм повідомили, що вони затримані, а йому ( ОСОБА_1 ) одягнули кайданки. Таким чином, прикордонники самі спровокували аби він вчинив дії, які виглядають як незаконний перетин державного кордону поза пунктом пропуску. Стверджує, що протокол та усі інші докази, які містяться в матеріалах справи є сфабрикованими працівниками прикордонної служби. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення в матеріалах справи немає. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лисюка В.В., які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч цьому, судом не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП з наступних підстав.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №4022094 від 30.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст.ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України", за що передбачена відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП.

За диспозицією ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, окрім іншого, полягає у перетинанні групою осіб або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме у тому, що він спільно з ОСОБА_2 обійшов пункт пропуску "Пулемець" та був затриманий за спробу незаконного перетину Державного кордону України, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, які містяться в справі. Проте, як вбачається з матеріалів справи місцевий суд вищевказані докази належним чином не перевірив та не дав їм відповідної правової оцінки.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення суду пояснив, що він на законних підставах перетнув пункт пропуску з України в Білорусію та мав при собі усі необхідні документи. При поверненні з Білорусії в Україну на дорозі сполученням Томашовка - Піща, на відстані 150 м від ПП "Пулемець" до них вийшов прикордонник ОСОБА_3 та запропонував іти за ним. Зійшовши з дороги повів їх ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) поза пунктом пропуску "Пулемець". У зв`язку з цим, він та ОСОБА_2 почали висловлювати свою незгоду та заперечували проти таких дій прикордонника. Перейшовши лінію контролю на територію України їм повідомили, що вони затримані, а йому ( ОСОБА_1 ) одягнули кайданки ніби за злісну непокору. Вважає, що прикордонники таким чином самі спровокували аби він вчинив дії, які виглядають як незаконний перетин державного кордону поза пунктом пропуску.

Такі твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9, 12 Закону України "Про державний кордон України", і таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В матеріалах справи докази, які прямо вказували б про спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №402094 від 13.05.2020 року, який був складений на підставі протоколу про адміністративне затримання та рапорту інспектора прикордонної служби ОСОБА_3 , - відсутні.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - працівники Державної прикордонної служби, які були на місці події, в судовому засіданні пояснили обставини, які фактично викладені у протоколі. Вказували вони і про те, що ОСОБА_1 намагався зникнути з місця події втечею чим здійснював злісну непокору законному розпорядженню працівника Державної прикордонної служби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. При цьому, доводів ОСОБА_1 про те, що саме вони спровокували його на вчинення дій, які виглядають як незаконний перетин державного кордону поза пунктом пропуску, вказані свідки не спростували жодним чином.

Крім того, як вбачається із постанови Волинського апеляційного суду від 08.05.2020 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП "Злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби", закрито на підставі п.1 ст.127 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

А тому, посилання сторони захисту про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

За таких обставин, що постанова судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

За положеннями п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП за наведених в протоколі обставин.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк