Справа № 308/9946/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.02.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатки Студеняк О.С., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала представник ОСОБА_1 адвокатка Студеняк О.С.,
постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх об`єктів порушення митних правил, що становить 34 183,08 (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят три грн. 08 коп.) грн. та конфіскації предметів, що були безпосередніми об`єктами порушення митних правил, а саме : халати купальні жіночі, різних розмірів без торгової марки, в кількості 124 штуки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь держави.
В апеляційній скарзі адвокат Студеняк О. С. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачати порушення своїми діями встановленого порядку декларування товарів у разі переміщення через митний кордон України, або неможливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Зазначає, що не встановлено і мотивів таких його дій чи будь-яка інша зацікавленість у цьому. Вважає, що за своїми ознаками такі дії можна визнати помилками, які не призвели й не могли призвести до заподіяння будь-якої шкоди державному підприємству чи державним інтересам. При цьому, посилається на те, що справа розглянута без участі ОСОБА_1 , і будь-яких повісток про виклик до суду чи повідомлень про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 не отримував, що в свою чергу свідчить про хибність твердження суду про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи й у судове засідання не з`явився без поважних причин. Зазначає, що копію постанови отримала 15 листопада 2019 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений із поважних причин, постанову судді, провадження в справі закрити, а вилучені товари повернути ОСОБА_1 ..
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвокатки Студеняк О.С., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.І., який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи на інший день та даних про поважність причин його неявки не подавав, а в ході апеляційного розгляду приймала участь захисник ОСОБА_1 адвокатка Студеняк О. С., яка подала апеляційну скаргу, і яка вказувала на те, що ОСОБА_1 відомо про час та місце розгляду справи й вони не заперечують щодо розгляду справи без участі останнього.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи і, при цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Матеріали справи також не містять і даних про те, що копія постанови вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк. З матеріалів справи також убачається, що захисник ОСОБА_1 адвокатка Студеняк О. С. ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію постанови 14.11.2019 (а. с. 43), а на адресу ОСОБА_1 копія постанови направлена лише 20.11.2019 (а. с. 45).
Зазначені обставини (недотримання судом першої інстанції вимог ст. ст. 268, 285 КУпАП), на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захисниці своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску адвокаткою Студеняк О. С. строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
З супровідних листів в. о. заступника начальника митниці начальника УПМП та МВ Закарпатської митниці ДФС Уретія С., вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про здійснення Закарпатською митницею ДФС перевірки законності здійснення зовнішньо економічних операцій з товарами, ввезеними згідно МД типу ІМ 40 ДЕ № 305200/2019/036647 від 23.07.2019, отримувачем яких виступає ТзОВ «Контент Лаб», можливість прибуття до Закарпатської митниці ДФС для надання пояснень з метою встановлення всіх обставин та підтвердження чи спростування ознак порушення митного законодавства, а також йому направлено примірник протоколу від 27.07.2019 з повідомленням про передбачені ч. 4 ст. 494, ст. 498 МК України права та передбачену ч. 5 ст. 494 МК України можливість припинення провадження у справі шляхом компромісу (а. с. 5-6).
Зазначені в протоколі обставини також підтверджуються й копіями митної декларації, книжки карнет TIR № XN.83006533 від 19.07.2019, CMR № 0719-1/2019 від 19.07.2019, інвойсу № 32-07/19 від 19.02.2019 та пакувального листа до фактури № дло інв 32-07/19 від 19.07.2019 (а. с. 10-24).
З акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, а також доданих до нього фотоматеріалів, убачається, що повний огляд проводився на предмет відповідності заявленому в МД та ТСД. Оглянуто збірний вантаж : одяг дитячий, костюми купальні, біжутерія, іграшки, натільна білизна та інше. В результаті повного огляду виявлено не задекларовані товари, а саме «Халат купальний жіночий з синтетичних матеріалів» у кількості 124 шт., торгова марка невідома. Забезпечено ідентифікацію, шляхом фотозйомки (а. с. 25-26).
З письмових пояснень ОСОБА_3 від 22.09.2018 вбачається, що виявлені в керованому ним автомобілі, не вказані ним у митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, загальною вагою 389,90 кг., переміщувались у багажному відсіку транспортного засобу без приховування, і вказані товари ОСОБА_3 придбав на території Чехії для власних потреб за ціною 1000 Євро, а про необхідність зазначення у митній декларації відомостей про даний товар не знав і наміру порушувати митне законодавство в нього не було (а. с. 7-8).
З опису предметів від 27.07.2019 вбачається, що в ОСОБА_1 вилучено: халати купальні жіночі, різних розмірів без торгової марки, текстиль 100 % віскоза в загальній кількості 124 шт. (а. с. 29).
З довідки про витрати митного органу вбачається, що витрати за зберігання майна, розміщеного на власному складі митного органу з 29.07.2019 становить 14,17 грн. за добу зберігання (а. с. 37).
Вищенаведені докази та обставини свідчать про те, що декларант ТОВ "КОНТЕНТ ЛАБ" ОСОБА_1 , у службові обов`язки якого входить виконання вимог, встановлених МК України та іншими нормативно-правовими актами України з питань митної справи, не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо найменування, кількості та вартості товару, що підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу ОР № 1 УПМП та МВ Закарпатської митниці ДФС Копчук В. М. був упереджений при проведенні митного контролю та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу та обмови ОСОБА_1 у порушенні митних правил, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту в ході її розгляду, в зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що: відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачати порушення своїми діями встановленого порядку декларування товарів у разі переміщення через митний кордон України, або неможливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення; не встановлено і мотивів таких його дій чи будь-яка інша зацікавленість у цьому; за своїми ознаками такі дії можна визнати помилками, які не призвели й не могли призвести до заподіяння будь-якої шкоди державному підприємству чи державним інтересам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил, оскільки наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами, підтверджується факт незаявлення ОСОБА_1 у митній декларації відомостей про переміщувані через митний кордон України товари, які були виявлені в ході огляду транспортного засобу. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
При цьому, доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення.
Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ст. 472 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту з метою підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів у справі, про призначення експертизи, тощо, і не надано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення чи впливали б на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Студеняк О.С. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала представник ОСОБА_1 адвокат Студеняк О.С., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан