311/4163/19
3/311/6/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.01.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кари Р.Т., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ОБ № 060083 від 03 листопада 2019 р.), який надійшов з Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у кафе «Криничка» с. Верхня Криниця барменом, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Василівського районного суду Запорізької області з Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 060083 від 03 листопада 2019 р., ОСОБА_1 03 листопада 2019 року о 06 год. 35 хв. на 340 км а/ш «Харків-Сімферополь, керував транспортним засобом ВАЗ 2108 753-12 НА, який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, хитка хода). Від продуття газоаналізатора алкотестр «Драгер» 6810 і від проходження огляду в медичному закладі відмовився на місці зупинки, від керування транспортного засобу відсторонений чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що він 03.11.2019 р. управляв своїм автомобілем ВАЗ 2108 753-12 НА та заїхав на АЗС, щоб заправити автомобіль. До нього підійшли працівники поліції та попросили надати документи: посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, і так як він їх забув вдома, йому працівники поліції запропонували проїхати на пост групи реагування патрульної поліції (ГРПП). Свій автомобіль він залишив на АЗС. У приміщенні посту відносно нього було складено протокол за керування транспортним засобом без відповідних документів, а потім поліцейський запропонував підписати ще якісь документи, але він відмовився. Автомобілем керував в тверезому стані, спиртне не вживав, працівники поліції йому не пропонували продути алкотестр або проїхати до медичного закладу. Отримавши судову повістку, дізнався, що відносно нього було складено протокол за відмову пройти медогляд на стан сп`яніння.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Кара Р.Т. заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають дійсності, а надані докази є недопустимими. Так, у протоколі невірно зазначені дані про свідків і адреси їх проживання, що ставить під сумнів їхню присутність при складанні протоколу. Так, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 03.11.2019 р.

приблизно о 06 годині 30 хвилин, його зупинили працівники поліції та попросили пройти у приміщення посту. Крім працівників поліції в приміщенні більше нікого не було. Поліцейський надав протокол і пояснив, що якийсь водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та він його підписав. Самого водія він не бачив, так як і не було іншого понятого. Такі дії дають підстави вважати, що ніякого правопорушення не було та доказів цьому немає.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту надав свідчення свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що протокол підписав на прохання працівника поліції. Крім поліцейських був тільки він, ні водія, ні іншого свідка він не бачив. Поліцейський йому повідомив, що якийсь водій відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 208 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст. 279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - та кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення та не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено у законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав

людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами (Lutz v. Germany, §182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям у частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Враховуючи пояснення свідка ОСОБА_3 у суду виникли сумніви щодо обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 . Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, однак, як пояснив свідок ОСОБА_3 у момент підписання ним протоколу, ОСОБА_1 не було. Він був один з працівниками поліції, іншого свідка також не було. Захисником правопорушника ОСОБА_5 було надано довідку Василівської міської ради, відповідно до якої за адресою: вул. Театральна, 8/45 у м. Василівка проживає ОСОБА_6 , а не ОСОБА_4 , як вказано у протоколі. Невірно у протоколі вказана також адреса свідка ОСОБА_3 . Як пояснив ОСОБА_3 він проживав у АДРЕСА_2 , а не по вул. Театральній 8/45, як зазначено у протоколі. Судом вживались заходи для виклику свідка ОСОБА_6 у судове засідання для перевірки достовірності його письмових пояснень, які є у матеріалах справи, але він так і не з`явився, тому письмові пояснення вказаного свідка не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначений свідок не допитувався в судовому засіданні. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17.

Згідно вимог ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, безпосередні показання свідка ОСОБА_3 у суді мають більше значення (пріоритет) для встановлення винуватості, ніж письмові пояснення його та свідка ОСОБА_4 , оскільки вони ідентичні та заповнені поліцейським, а не власноруч свідками, а тому за вказаних обставин справи у суду є обґрунтовані сумніви щодо авторства пояснень зазначеними у

них особами їх достовірності. Більше того, як пояснив свідок ОСОБА_3 , він взагалі не бачив ОСОБА_1 і іншого свідка, а поставив свій підпис у протоколі на прохання поліцейського.

Судом також викликався представник поліції поліцейський СРПП Василівського ВП сержант поліції Коновалюк Д.О., який складав протокол, але не з`явився.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису правопорушення до матеріалів справи не зафіксовано зупинку транспортного засобу, яким управляв ОСОБА_1 і відмову водія ОСОБА_1 пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження медичного огляду в лікарні.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року в справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими в суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Крім того, згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи взагалі відсутні конкретні дані про тимчасове затримання транспортного засобу та про відсторонення водія від керування транспортним засобом, і які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

Таким чином, сукупність зібраних і проаналізованих по справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 будь-яких умисних дій, направлених на порушення п. 2.5 ПДР України.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, суд прийшов до висновку, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, достовірні та допустимі докази, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не створює складу адміністративного правопорушення,тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 179, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 і ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова