Єдиний унікальний номер 728/1427/20
Номер провадження 3/728/482/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання Петренко О.Г.

особа, яка притягується

до адміністративної відповідальності не з`явилась

розглянув матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Крути Ніжинського району Чернігівської області, жительки АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , -

за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

1. ОСОБА_1 , являючись фізичною особою-підприємцем, допустила порушення вимог законодавства про працю, яке виявлено 30 липня 2020 року об 11 годині 00 хвилин при проведенні позапланового контрольного заходу за адресою здійснення підприємницької діяльності м. Бахмач Чернігівської області, вулиця Соборності, б. 55В, а саме:

1.1. порушено частину першу статті 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП): Найманий працівник ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 із 10 січня 2020 року на посаді продавця продовольчих товарів, відповідно до наказу про прийняття на роботу від 9 січня 2020 року № 2 на підставі письмової заяви ОСОБА_2 від 9 січня 2020 року. В ході позапланового контрольного заходу було надано заяву ОСОБА_2 на її звільнення за власним бажанням, яка була датована та подана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 16 травня 2020 року, в даній заяві не було вказано дати звільнення, тобто ФОП ОСОБА_1 даною заявою 16 травня 2020 року була відповідно до частини першої статті 38 КЗпП письмово попереджена за два тижні найманим працівником ОСОБА_2 про розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника. В ході позапланового контрольного заходу було надано лист направлений ФОП ОСОБА_1 за вих. № 04/29/05-20 від 29 травня 2020 року на адресу найманого працівника ОСОБА_2 , в якому обумовлено, що у зв`язку із надходженням від ОСОБА_2 16 травня 2020 року заяви на звільнення за власним бажанням повідомляється про необхідність уточнення дати звільнення, так як в заяві дата звільнення не зазначена. Уточнюючої заяви про дату звільнення від ОСОБА_2 не надходило. Відповідно до статті 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав і обов`язків обчислюються роками, місяцями і тижнями. Строк обчислюваний тижнями закінчується у відповідний день тижня. Таким чином, відлік двотижневого строку для визначення дати звільнення найманого працівника ОСОБА_2 повинен був проводитись роботодавцем з урахуванням вимог статті 241-1 КЗпП, зокрема заява на звільнення за власним бажанням надійшла від найманого працівника ОСОБА_2 у суботу 16 травня 2020 року, строк припинення трудових відносин із ОСОБА_2 наставав через два тижні у суботу 30 травня 2020 року. Трудовий договір із найманим працівником ОСОБА_2 після закінчення терміну двотижневого повідомлення про звільнення за власним бажанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 30 травня 2020 року розірвано не було. Трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_2 після закінчення терміну двотижневого повідомлення про звільнення фактично продовжували тривати до дня видання наказу ФОП ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_2 з 5 травня 2020 року згідно пункту 4 статті 40 КЗпП, а саме до 19 червня 2020 року.

Найманий працівник ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на посаді продавця продовольчих товарів, відповідно до наказу про прийняття на роботу від 9 січня 2020 року № 1, виданого на підставі письмової заяви ОСОБА_3 від 9 січня 2020 року. Наказом ФОП ОСОБА_1 № 16 від 19 червня 2020 року ОСОБА_3 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів з 17 травня 2020 року згідно статті 38 КЗпП (за власним бажанням) на підставі заяви ОСОБА_3 . Заява ОСОБА_3 на її звільнення за власним бажанням була датована та подана ФОП ОСОБА_1 16 травня 2020 року, в даній заяві не було вказано дати звільнення, тобто ФОП ОСОБА_1 даною заявою відповідно до частини першої статті 38 КЗпП була письмово попереджена 16 травня 2020 року за два тижні найманим працівником ОСОБА_3 про розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника. Відповідно до статті 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав і обов`язків обчислюються роками, місяцями і тижнями. Строк обчислюваний тижнями закінчується у відповідний день тижня. В ході позапланового контрольного заходу було надано лист направлений ФОП ОСОБА_1 за вих. № 03/29/05-20 від 29 травня 2020 року на адресу найманого працівника ОСОБА_3 , в якому обумовлено, що у зв`язку із надходженням від ОСОБА_3 16 травня 2020 року заяви на звільнення за власним бажанням повідомляється про необхідність уточнення дати звільнення, так як в заяві дата звільнення не зазначена. Уточнюючої заяви про дату звільнення від ОСОБА_3 не надходило. Таким чином, відлік двотижневого строку для визначення дати звільнення найманого працівника ОСОБА_3 повинен проводитись роботодавцем з урахуванням вимог статті 241-1 КЗпП, зокрема, заява на звільнення за власним бажанням надійшла від найманого працівника ОСОБА_3 у суботу 16 травня 2020 року, строк припинення трудових відносин із ОСОБА_3 наставав через два тижні у суботу 30 травня 2020 року. ФОП ОСОБА_1 трудовий договір із найманим працівником ОСОБА_3 після закінчення терміну двотижневого повідомлення про звільнення за власним бажанням 30 травня 2020 року розірвано не було, що є порушенням частини першої статті 38 КЗпП. Трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_3 фактично продовжували тривати до дня видання наказу ФОП ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_3 з 17 травня 2020 року згідно статті 38 КЗпП за власним бажанням, а саме до 19 червня 2020 року. При звільненні найманого працівника ОСОБА_3 відповідно до вищевказаного наказу ФОП ОСОБА_1 в односторонньому порядку було змінено дату звільнення.

1.2. порушено частину першу статті 116 КЗпП: При звільненні ФОП ОСОБА_1 із 5 травня 2020 року (наказ № 15 від 19 червня 2020 року) продавця продовольчих товарів ОСОБА_2 та із 17 травня 2020 року продавця продовольчих товарів ОСОБА_3 (наказ № 16 від 19 червня 2020 року), даним працівникам не було проведено виплату всіх належних при звільненні сум у день звільнення, належні при звільненні розрахункові кошти (заробітна плата за травень 2020 року та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки) вказаним працівникам були виплачені 29 липня 2020 року.

1.3. порушено пункт 2.21-1 глави 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58: Трудові книжки найманих працівників продавців продовольчих товарів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із часу прийому їх на роботу 10 січня 2020 року та до дати їх видачі після звільнення, а саме 3 липня 2020 року, зберігались не у найманих працівників, а у ФОП ОСОБА_1

1.4. порушено частину першу статті 47 КЗпП: При звільненні із 5 травня 2020 року продавця продовольчих товарів ОСОБА_2 (наказ № 15 від 19 червня 2020 року) та із 17 травня 2020 року продавця продовольчих товарів ОСОБА_3 (наказ № 16 від 19 червня 2020 року) даним працівникам не було видано в день звільнення належним чином оформлені трудові книжки, трудові книжки були видані зазначеним працівникам 3 липня 2020 року. В ході проведення контрольного заходу були надані і квитанції поштових відправлень повідомлень вказаним працівникам про необхідність отримання трудових книжок, які були відправлені лише 1 липня 2020 року.

2. В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

ІІ. Оцінка Суду.

3. В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП, тобто порушення вимог законодавства про працю.

4. Вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 25-04-011/046 від 30 липня 2020 року та витягу із акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № 25-04-011/ 0401 від 30 липня 2020 року, які є документами, що засвідчують факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважаються належними доказами цього, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, заявами про звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 16 травня 2020 року, листами ФОП ОСОБА_1 № 03/29/05-20 та № 04/29/05-20 від 29 травня 2020 року, наказом № 15 від 19 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_2 , наказом № 16 від 19 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , платіжними відомостями за травень 2020 року, квитанціями поштових відправлень, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, власним визнанням вини в судовому засіданні. Крім того, на цей час ні протокол, ні акт, ні викладені в них обставини жодним чином не оспорені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ІІІ. Накладення адміністративного стягнення.

5. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.

6. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

7. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, доходить висновку, що за доцільне застосувати до громадянки ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн. 00 коп. (п`ятсот десять гривень 00 копійок), що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами. Підстав для застосування іншого, більш м`якого або більш суворого стягнення немає.

8. Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 41, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн. 00 коп. (п`ятсот десять гривень 00 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

4. Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко