20.02.2020 Справа № 756/2282/20
Унікальний № 756/2282/2020
Справа № 3/756/1393/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи не вказано, проживаючого м. Київ, (як вказано у протоколі) АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 327144 від 10.02.2020 р., який складено інспектором роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві ОСОБА_2 , 10.02.2020 р. о 17 год. 30 хв. м. Київ вул. Йорданська ???? (ІПП ОСОБА_2 не вказав нумерацію) водій ОСОБА_1 керував т/з «Фольксваген пассат» д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим ОСОБА_1 (на думку ІПП ОСОБА_2 ) порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився та не визнав себе винним вказавши, що в нього на мобільному телефоні є докази протиправності дій працівників поліції, але таких доказів суду так і не надав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно до абз. 4 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р. визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом.

Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що цитуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення «Бараона проти Португалії» 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів» 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини» 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії » рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії » заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу,складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказувалось, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Згідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, підставами огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я є:

- незгода водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів,

- незгоди з результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 327144 від 10.02.2020 р., в межах якого здійснюється судовий розгляд, та письмових пояснень свідків за наявності ознак стану сп`яніння водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження саме медичного огляду, про те, чи надавалась йому можливість пройти огляд з використанням спеціальних засобі, у протоколі не зазначено. Його усно згода з протоколом не звільняла працівників поліції від здійснення пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних засобів.

І як вбачається з матеріалів справи (а.с. 3) іншим інслентром (як він сам себе написав) 2р4б1 полу УПП в м. Києва (прізвище не зрозуміле) було виписано ОСОБА_1 (хто ця особа не відомо) направлення на огляд водія до КНП КМНКЛ Социотерапія.

Також судом при розгляді даного матеріалу було досліджено диск із трьома відеофайлами, з яких довжиною запису - 14 хв. 30 сек. та 08 хв. 35 сек., вбачаються розмови працівників поліції із невстановленою особою, яку було зупинено за порушення ст. 122 КУпАП, а в подальшому у грубій формі витягнуто із автомобіля та затримано (про що самі працівники поліції повідомляють) за ст. 185 КУпАП та посаджено у службовий автомобіль, де підчас розмови нагрудна відеокамера зафіксувала розмови поліцейських із невідомою особою, яка сама пропонувала інспекторам поліції відвезти його до лікаря на огляд на стан сп`яніння, але один із поліцейських відмовився від цього фразою «не надо нам дышать». При цьому невідомий працівник поліції вказує про стороннього спостерігача «в того другого ярко виражено» маючи на увазі його стан здоров`я.

Також на третьому записі довжиною 37 сек. ОСОБА_1 на запитання суду вказав, що саме він перебуває на даному записі та те, що він дійсно по АДРЕСА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, зважаючи на попередній дії працівників поліції.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що при оформленні даного матеріалу адміністративної справи працівниками поліції було порушено процедуру проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не надано інших процесуальних документів щодо зупинки автомобіля за ст. 122 та затримки ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, отже докази, здобуті особою, що склала протокол, не є допустимими.

Тому оцінюючи отримані докази та усе вищевикладене, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відповідно до цього провадження у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав надання неналежних та недопустимих доказів з боку працівників поліції.

Тому керуючись абз. 4 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, рішенням КСУ від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, рішенням ЄСПЛ «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р., ст. 33-35, ч. 1 ст. 130, 213, 221, 247, 266, ст. 283-287, 291, 292 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя К.А. Васалатій