печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу контролю Апарату Верховної Ради України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 1969 р. н., який з 01.06.2016 по 15.04.2020 обіймав посаду члена правління АТ «Укрзалізниця», з 05.02.2020 по 15.04.2020 тимчасово виконував обов`язки голови правління АТ «Укрзалізниця», проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

- за ст. 188-19 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №30-сп. 29.2-2020, 02.03.2020 листом АТ «Укрзалізниця» за підписом в.о. правління ОСОБА_1 у відповідь на звернення народного депутата України ОСОБА_3 від 17.02.2020 №01/129-3 щодо інформації стосовно виплат, отриманих керівництвом та посадовими особами АТ «Укрзалізниця», не надано запитуваної інформаціїі тим самим надано не повну інформацію на депутатське звернення.

А саме у зверненні народного депутата України ОСОБА_3 до в.о. голови правління «Укрзалізниця» ОСОБА_1 від 17.02.2020 р. №01/129-3 містилася пропозиція надати інформацію стосовно сум винагород, премій, відшкодувань та інших нарахувань, які отримані з 01.01.2019 р. по 11.02.2020 р. членами правління, членами наглядової ради, керівниками регіональних філій, керівниками філій та іншими керівниками структурних підрозділів АТ «Укрзалізниця».

Листом АТ «Укрзалізниця» за підписами в.о. голови правління ОСОБА_1 та члена правління ОСОБА_4 від 02.03.2020 р. № Ц-3/6-80/389-20 народному депутату було повідомлено, що зазначені у депутатському зверненні відомості відносяться до таких, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію товариства, зауважено, що згідно зі ст. 31 Закону України «Про оплату праці» відомості про оплату праці подаються лише у передбачених законодавством випадках або за згодою чи на вимогу працівника, відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди крім випадків, визначених законом, та запропоновано ознайомитися із зазначеною у зверненні інформацією в приміщенні АТ «Укрзалізниця» після попереднього погодження дати візиту. Аналогічні пояснення надані на запит Апарату Верховної Ради України листом АТ «Укрзалізниця» від 09.04.2020 № Ц-3/6-80/826-20.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 19 Закону України «Про статус народного депутата України» на вимогу народного депутата посадові особи державних підприємств, установ та організацій зобов`язані забезпечити його консультаціями відповідних фахівців з питань депутатської діяльності та надати необхідні інформацію та документацію. Народний депутат має право знайомитися з будь якою конфіденційною та таємною інформацією з питань депутатської діяльності. При цьому положеннями ст. 16, 19 Закону України «Про статус народного депутата України» не передбачено фізичне прибуття народного депутата України до відповідних суб`єктів надання інформації.

Згідно з п. 2 Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого Постановою КМУ від 14.12.2016 р. №1044, товариство, утворене як акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежений доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на зазначене, у діях в.о. голови правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 вбачається порушення вимог ст. 16, 19 Закону України «Про статус народного депутата», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 188-19 КУпАП.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Паніота В.В., який звернув увагу суду на те, що до протоколу не додано оригіналу або завіреної копії будь-якого документу, які надавали б підстави вважати, що ОСОБА_5 є головним консультантом відділу контролю Апарату Верховної Ради та наділений повноваженнями складати відповідні протоколи про адміністративні правопорушення.

Адвокат вважає, що народному депутату у передбачені законодавством України строки було надано відповіді, а саме 02.03.2020 року лист №Ц -3/6-80/389/20 на звернення №01/129-3 та 03.03.2020 року лист №Ц-3/6-80/400-20 на звернення №01/129-2. Наголошував на тому, що в письмових відповідях на депутатські звернення народному депутату надано обґрунтовані відповіді з посиланням на чинне законодавство України. Крім того, народному депутату не було відмовлено в отриманні запитуваної інформації, а навпаки, було запропоновано, з урахуванням побажання депутата, приймати участь у розгляді звернення, а також ознайомитися із зазначеною в зверненні інформацією в приміщенні АТ «Укрзалізниця».

Вважає, що депутатська звернення за своїм змістом не є фактично пропозицією надати офіційне роз`яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, пов`язану із господарською діяльністю установи, тобто за своєю суттю є депутатським запитом, для звернення з яким встановлений певний порядок, тобто таке звернення було здійснене з порушенням вимог ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про статус народного депутата України».

В даному зверненні народний депутат не зазначає та не повідомляє, з яких саме питань, пов`язаних із здійсненням депутатської діяльності, він фактично вимагає надати таку інформацію.

Натомість депутат ОСОБА_3 зазначає, що враховуючи суспільний інтерес громадян України, просить надати інформацію. Однак жодною статтею Конституції України та ЗУ «Про статус народного депутата України» не передбачено «суспільного інтересу громадян України» як повноваження народного депутата України під час здійснення депутатської діяльності.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься документ «Обґрунтування складення протоколу», відповідно до якого головний консультант Відділу контролю Апарату Верховної Ради ОСОБА_5 , посилаючись на ч. 2 та 3 ст. 19 ЗУ «Про статус народного депутата України», зазначає, що на вимогу народного депутата посадові особи зобов`язані забезпечити його консультаціями відповідних фахівців та надати необхідні інформацію та документи.

Проте, адвокат звертає увагу на те, що депутатське звернення, у відповідності до вимог ст. 16 ЗУ «Про статус народного депутата України», по своїй суті є пропозицією, а не вимогою. За таких обставин, у зв`язку з порушенням процедури звернення, відсутні будь-які обов`язки щодо виконання вимоги, викладеної у зверненні, а тому відсутня будь-яка відповідальність за ст. 188-19 КУпАП.

Також адвокат повідомляє про те, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що ОСОБА_1 дійсно було запрошено до Апарату Верховної ради України для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. В тому числі не складено будь-якого акту щодо відмови щодо ознайомлення та підписання такого протоколу. В матеріалах справи не зазначено відомостей про свідків, які б підтвердили факт того, що ОСОБА_1 не з`явився до Апарату Верховної ради для отримання та підписання протоколу, відмови від надання пояснень та зауважень щодо складання протоколу.

З урахуванням вищевикладеного та встановлення факту порушення складення протоколу, адвокат Паніота В.В. просить закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-19 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення №30-сп. 29.2-2020 та додані до нього матеріали, а також заслухавши усні пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Паніота В.В., приходить до наступного висновку.

Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2003 (справа №1-6/2003) від 05.03.2003 року визначено, що, у разі надходження запитів або звернень, зміст яких не відповідає Закону або виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або прийняти пропозицію, яка міститься у зверненні. Це випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України .

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

При цьому, статтею 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено поняття депутатського запиту. Так депутатський запит - це вимога народного депутата до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Тобто, на відміну від запиту, звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Вказане тлумачення положень ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» викладене в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2003 від 05.03.2003 року, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Разом з тим, зі звернення народного депутата України ОСОБА_3 вбачається, що останнє за своїм змістом не є фактично пропозицією надати офіційне роз`яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, пов`язаною із господарською діяльністю АТ «Укрзалізниця», тобто, за своєю суттю є депутатським запитом, для звернення з яким встановлений певний порядок.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що питання, з приводу яких направлено звернення, будь-яким чином стосується депутатської діяльності ОСОБА_7 , тоді як збирання доказів у кримінальному провадженні є компетенцією правоохоронних органів та здійснюється виключно в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б стверджували порушення ОСОБА_1 порядку надання відповіді на звернення народного депутата України ОСОБА_3 , а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 188-19 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 163-1, 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 188-19 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько