Справа № 214/3765/20
3/214/1937/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2020 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, Ковтун Н.Г., за участі ОСОБА_1 , його захисника Андруха В.В., розглянувши матеріали справи які надійшли від Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП ОСОБА_2 , керівник фітнес-центру «Cross-Gym», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 668121 від 26.05.2020 року, 26 травня 2020 року о 09-30 години, ОСОБА_1 , який є керівником фітнес-центру «Cross-Gym», розташованого за адресою б-р Вечірній, буд. 18А в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, забезпечив приймання відвідувачів фітнес-центру, чим порушив вимоги п.п. 8 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 2111, з відповідними змінами.

ОСОБА_1 у суді факт вчинення правопорушення заперечував, суду пояснив, що він не є посадовою особою як керівник фітнес-центру, оскільки приміщення в якому здійснюється діяльність фітнес-центру на правах суборенди належить ФОП ОСОБА_3 , котрий і є керівником фітнес клубу. В приміщенні фітнес-клубу він здійснює свою діяльність лише роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах. 26 транвя 2020 року він дійсно перебував в приміщенні фітнес-клубу, готував своє робоче місце, оскільки планувалось відкриття клубу у зв"язку з послабленням карантинних заходів. До роботи фітнес-клубу він не має ніякого відношення, не є ні власником ні найманим працівником цієї установи.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до пп.8 п.2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 (зі змінами від 04 травня 2020 року), заборонено до 22 травня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року пункти 2-13постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343 і від 14 травня 2020 року № 377, виключено.

При цьому, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території, зокрема, Дніпропетровської області, із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні, карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року№ 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 392 встановлено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється з 1 червня: робота закладів фізичної культури і спорту, спортивних залів, фітнес-центрів (крім проведення групових занять з кількістю учасників більше ніж 10 осіб).

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є суб`єктом господарювання, однак з наданого Витягу з реєстру платників єдиного податку, останній здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», тобто останній не здійснює господарської діяльності в фітнес центрі та не є керівником фітнес-центру «Cross-Gym».

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення.

Крім того, поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не враховано внесені зміни до Постанови КМУ № 211.

З обсягу долучених до протоколу доказів не можливо встановити обставини, на які інспектор посилається в протоколі.

Будь-які належні і допустимі докази, які б свідчили про вчинення 26 травня 2020 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20 вересня 2016 року у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суть правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , суд вважає, що в діях останнього відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 44-3, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Н.Г. Ковтун