31.08.2020
Справа № 720/1303/20
Провадження № 3/720/525/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року старшим державним інспектором відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області Ключевським Д.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 164 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що останній 03 серпня 2020 року близько 09 години 17 хвилин перебуваючи на 248 км +600 м автодороги H-10 в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області на транспортному засобі марки «OPEL VІVARO» державний номерний знак НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів, без ліцензії на право здійснення такої діяльності.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що будь-якою господарською діяльністю з метою отримання прибутку він не займається, а 03 серпня 2020 року він підвозив свою родичку ОСОБА_2 та її дитину до м. Львів разом із її знайомими та їхніми дітьми, у зв`язку із прийняттям на навчання до «Львівського Державного Університету безпеки життєдіяльності МНС», домовленості щодо будь-якої оплати та отримання за вказану послугу прибутку не було. За їхньою спільною згодою ОСОБА_2 повинна була оплатити на «АЗС» грошові кошти лише за витрачену кількість пального, яке було необхідне для вказаної подорожі. Згодом в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області його зупинили працівники поліції для перевірки документів, поряд із працівниками поліції постійно перебувала якась особа в форменому одязі, яка періодично фотографувала автомобіль, вказана особа була без розпізнавальних знаків, прохання представитися ігнорувала. Пізніше зазначена особа вказала, що він надає послуги з перевезення пасажирів, без ліцензії на право здійснення такої діяльності, на його пояснення не реагував та в подальшому склав відносно нього протокол без його присутності. У зв`язку із викладеним, просив провадження відносно нього закрити.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали в суді аналогічні пояснення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідальність особи настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. А відповідно до ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до матеріалів справи додано протокол про адміністративне правопорушення, фото-таблицю, відеозапис, направлення на рейдову перевірку та довідку про відсутність у ОСОБА_1 відповідної ліцензії.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з наступного.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, тоді як протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини особи, оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Більше того, протокол про адміністративне правопорушення складено без участі свідків, які б могли підтвердити факт адміністративного правопорушення, що на думку суду також не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Статтею 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» під господарською діяльністю слід розуміти будь-яку діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб підприємців, пов`язана в тому числі з наданням послуг.

Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм слідує, що господарська діяльність носить системний характер у виді діяльності суб`єктів господарювання, яка має вартісну ознаку, тобто цінову визначеність.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, тому викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження та викликають сумніви, які відповідно до вимог ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь особи.

Слід зазначити, що працівники Управління Укртрансбезпеки наділені широкими повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, однак до суду належних доказів, в тому числі письмових пояснень осіб, які перебували у транспортному засобі не додали, а лише надано відеозапис розмови із пасажиром керованого ОСОБА_1 автомобіля, яка вказала, що водій являється її родичем якого вона заправила паливом для власних потреб, що саме по собі прямо суперечить викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення обставинам.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить його підписів щодо ознайомлення із його правами та з самим протоколом, також відсутні пояснення ОСОБА_1 ..

Більше того, навіть за умови визнання особою своєї вини у вчиненні правопорушення, то такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження його вини, то в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки вчинення правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 164 ч.1, 221, 247 п.7, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.