Справа № 219/6573/20
Провадження № 3/219/2640/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , військовослужбовця, стрільця 4 роти, 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК №2248 від 07.06.2020 року, 30 червня 2020 року о 15.00 годині на території військової частини НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: Донецька область, м. Часів Яр було виявлено військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання опіатів (морфіна) в умовах особливого періоду, що підтверджується довідкою з КЛПУ «Міський наркологічний диспансер Краматорськ» № 766 від 07.07.2020 року.
Відповідно до статті 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, вказані відомості, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ці відомості мають суттєве значення, оскільки забезпечують індивідуалізацію адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Диспозиція ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою або другою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Таким чином, для настання адміністративної відповідальності за вказаною нормою обов`язковою є наявність одного з елементів об`єктивної сторони даного правопорушення: або місце розпивання алкогольних напоїв, а саме на території військових частин та військових об`єктів, або виконання суб`єктом правопорушення обов`язків військової служби в наркотичному стані, або відмова такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КпАП України, був повернутий начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 для дооформлення у зв`язку з тим, що суть порушення, викладена у протоколі відносно ОСОБА_1 , не відповідала диспозиції ч.3 ст. 172-20 КУпАП та не містила всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, не зазначено, в чому саме полягало вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом про адміністративні правопорушення, автором протоколу не вказано які дії ОСОБА_1 призвели, на його думку, до порушення, які передбачає частина третя статті 172-20 КпАП України.
24.07.2020 року вказаний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , який перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання опіатів (морфіна) на території військової частини в умовах особливого періоду, після доопрацювання був направлений до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.
Однак, недоліки, зазначені в постанові від 09.07.2020 року так і не були усунуті.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Проте суть порушення, викладена у протоколі відносно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.3 ст. 172-20 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом про адміністративні правопорушення, автором протоколу не вказано які дії ОСОБА_1 призвели, на його думку, до порушення, які передбачає частина третя статті 172-20 КпАП України.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення має бути врахована особа порушника, майновий стан, обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність. Протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.
Відповідно до статті 247 КпАП України визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд вважає необхідним провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Керуючись ст.ст. 172-20 ч.3, 247 п.1,268, 283, 284 КпАП України, суд, -

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 172-20 ч.3 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. М.Лапченко