Справа №587/753/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/275/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/753/20 за апеляційною скаргою захисника ЖАЛКОВСЬКОГО В. Ю. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.04.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим за ст. 44-3 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Жалковського В. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ЖАЛКОВСЬКИЙ В. Ю. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі через відсутність події і складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не надано жодних роз`яснень щодо обсервації, порушене право на захист та свободу пересування, не конкретизовано, яку саму норму закону він порушив, місце складання протоколу не відповідає дійсності, суд дійшов висновку про наявність складу правопорушення в діях невідомої особи, жодних правил щодо карантину ОСОБА_2 не порушував, законом не передбачено обов`язкової обсервації здорової людини, декларація особи, яка потребує обсервації, не закріплена жодним НПА, рішення про необхідність обсервації осіб після перетинання кордону не доведено до відома через ЗМІ.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 30.04.2020 ОСОБА_2 визнаний винуватим за ст. 44-3 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 16.04.2020 близько 15:30 на АПП «Юнаківка» ОСОБА_2 , який останній час перебував на території Російської Федерації, приїхав на територію України і відмовився прослідувати до місця обсервації, чим порушив вимоги п. 5 Постанови КМУ від 11.03.2020 зі змінами, внесеними постановою від 08.04.2020 № 262.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Жалковського В. Ю., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 322847 від 16.04.2020, суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку, що приїхавши на територію України з РФ і відмовившись прослідувати до місця обсервації, ОСОБА_2 порушив п. 5 ПКМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (в ред. постанови № 262 від 08.04.2020), що в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_2 , згідно яких після перетину державного кордону він дійсно відмовився прослідувати до місця обсервації через стан свого здоров`я та необізнаність щодо умов проживання;

- пам`яткою про права та обов`язки осіб, які здійснюють перетин державного кордону та декларацією особи, яка потребує обсервації, у яких ОСОБА_2 власноруч зазначив, що відмовляється від обсервації.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що ОСОБА_2 не отримав роз`яснень щодо обсервації спростовуються пам`яткою про права та обов`язки осіб, які здійснюють перетин державного кордону, з якою останній ознайомлений 16.04.2020, засвідчивши це власним підписом. Згідно цієї пам`ятки ОСОБА_2 проінформовано, що через запровадження в Україні надзвичайної ситуації, після перетину державного кордону він зобов`язаний пройти в обов`язкову обсервацію (ізоляцію). Також пам`ятка містить інформацію про встановлену законом відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, а тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що рішення щодо необхідності обсервації осіб після перетинання кордону не доведено до відома через ЗМІ також не заслуговують на увагу.

Є неприйнятними й доводи апеляційної скарги в частині того, що суддя суду першої інстанції дійшла висновку про наявність складу правопорушення в діях не ОСОБА_2 , а «ОСОБА-1», оскільки фактичні обставини справи, в тому числі й особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддею встановлені і викладені вірно, а також в повному обсязі відповідають тим фактичним обставинам правопорушення, які зазначені працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що при виготовленні тексту рішення суддя суду першої інстанції допустила технічну помилку, яка не є обставиною, яка тягне за собою скасування судового рішення, оскільки це ніяким чином не вплинуло на законність і обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, так як будь-які технічні помилки чи описки, які не впливають на зміст судового рішення та не змінюють його суті, можуть бути виправлені самим суддею в порядку ст. 304 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про можливу незаконність дій працівників прикордонної служби та поліції не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції і віднесено до компетенції інших органів державної влади, які повинні проводити відповідну перевірку у межах закону та своїх повноважень.

Зазначена в апеляційній скарзі обставина, що працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення, не знайшла свого підтвердження. При цьому законодавством України про адміністративні правопорушення не забороняється складати протоколи у іншому місці, якщо це викликано необхідністю.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення п. 5 ПКМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (в ред. постанови № 262 від 08.04.2020), згідно якого обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) підлягають, зокрема особи, які здійснюють перетин державного кордону, тому доводи апеляційної скарги відносно того, що жодних правил щодо карантину людей ОСОБА_2 не порушував, є необґрунтованими.

Та обставина, що форма декларації особи, яка потребує обсервації, не закріплена в постанові КМУ № 211 від 11.03.2020 (в ред. постанови № 262 від 08.04.2020), жодним чином не спростовує факту відмови ОСОБА_2 пройти обов`язкову госпіталізацію до обсерватора після перетину державного кордону.

Крім того, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і постанові судді, посилання на пункт нормативного акта, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, міститься у доступній та передбачуваній формі, що з урахуванням фактичних обставин справи (суті протиправної дії), виражене з достатньою точністю, дає змогу особі регулювати його положеннями свою поведінку та відповідає загальноприйнятому принципу правової визначеності.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що постанова Головного державного санітарного лікаря України № 2 від 21.03.2020, якою передбачено, що особа, яка перетинає державний кордон надає згоду на самоізоляцію, суперечить постанові КМУ № 211 від 11.03.2020 в частині обов`язкової госпіталізації таких осіб до обсерваторів (ізоляторів), є безпідставними, оскільки вказана постанова № 2 від 21.03.2020 визнана такою, що втратила чинність згідно постанови № 8 від 06.04.2020, тому станом на 16.04.2020 не діяла.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення за ст. 44-3 КУпАП, суддя суду першої інстанції не в повній мірі урахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, на чому наполягала сторона захисту, що на думку апеляційного суду суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Суддею суду першої інстанції залишено поза увагою деяку невідповідність у положеннях НПА, які регулюють питання встановлення карантину, організації та контролю за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасного і повного проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, а саме те, що згідно п. 5 ПКМУ № 211 від 11.03.2020 (в ред. постанови № 262 від 08.04.2020) обов`язковій госпіталізації до обсерваторів підлягають, крім іншого, особи, які здійснюють перетин державного кордону, у той час як згідно ст. 31 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» обов`язковій госпіталізації у спеціалізовані лікарні підлягають хворі на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, а також особи з симптомами таких хвороб, що певною мірою впливає на ступінь вчиненого правопорушення, його характер і обставини, можливість настання негативних наслідків для оточуючих людей.

Крім того, не враховано стан здоров`я ОСОБА_2 , який має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим він потребує дотримання певного режиму харчування та постійного прийому лікарських засобів (а. с. 48). Безпосередньо ця обставина, згідно пояснень ОСОБА_2 , вплинула на його рішення відмовитися від госпіталізації, оскільки він побоювався за власне здоров`я, а в місці обсервації дотримання рекомендацій лікаря було б суттєво ускладнено в силу порядку та умов перебування, а також віддаленості від місця свого постійного проживання.

Вартої уваги також є та обставина, що незважаючи на складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, ОСОБА_2 , протягом 14-ти днів з 16.04.2020 по 29.04.2020 все-таки дотримався режиму самоізоляції (а. с. 49), на який одразу погодився після перетину кордону РФ, тому вчинене ним діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на умисне порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

При малозначності вчиненого правопорушення суддя, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (ст. 22 КУпАП), а тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 284 КУпАП, звільнивши ОСОБА_2 від відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

У зв`язку з цим, клопотання захисника про закриття провадження у справі через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає. При цьому необхідно зазначити, що положеннями ст. 38 КУпАП визначений строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, тому у випадку коли рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності переглядається в апеляційному порядку після спливу такого строку (за умови своєчасного накладення стягнення), підстави для закриття провадження відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ЖАЛКОВСЬКОГО В. Ю. задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.04.2020 відносно ОСОБА_3 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм матеріального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 284 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення згідно ст. 22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.