ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/143/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/319/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши 07 серпня 2020 р. в залі Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Бойка П.В., відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,такого, що не працює

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду захисник ОСОБА_1 - Бойко П. В. подав апеляційну скаргу, яку він в судовому засіданні апеляційного суду уточнив та просив строк на апеляційне оскарження поновити, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП, а також викликати та допитати свідків події.

Зазначає, що 27 квітня 2020 року під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 судом була зроблена перерва, а розгляд справи перенесено на 28 квітня 2020 року, однак і в цей день розгляд справи відносно ОСОБА_1 також не відбувся, у зв"язку з чим вона була відкладена на 29 квітня 2020 року на 09 год. 00 хв.

Вказує, що наступного дня він прибув до суду, однак в зал судових засідань його не пустили, оскільки розглядалась інша справа, а через деякий час останній дізнався, що по даній справі суддя вже виніс рішення.

Зазначає, що копію постанови він отримав лише 06 липня 2020 року.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що суд неповно з"ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам,

Зокрема вказує, що автомобілем він не керував і жодних доказів на підтвердження вказаної обставини в матеріалах справи немає. Стверджує, що він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння лише як пасажир, про що він пояснював поліцейським, однак ні вони, ні суд у своїй постанові на це уваги не звернули та безпідставно притягнули його до відповідальності.

Крім того зазначає, що суддя місцевого суду безпідставно послався на довідку, видану начальником відділення Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області №928/108/01-20 від 17 лютого 2020 року про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, оскільки у останнього є в наявності таке посвідчення є.

Вказує, що оскільки місцевий суд не дослідив належним чином докази у справі, а також послався на докази, які, на думку апелянта, є незаконні, вона підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , з аналогічних мотивів, викладених в апеляційній скарзі його захисника, просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП, а також викликати та допитати свідків події.

Заслухавши особу, яка притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Бойка П. В., які просили поновити строк на апеляційне оскарження апеляційної скарги захисника, у випадку, якщо суддя апеляційного суду дійде висновку про пропущення такого строку, задовольнити їхні апеляційні скарги з наведених в них підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційні скарги залишити без задоволення, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2020 року ні ОСОБА_1 , ні його захисник Бойко П. В. присутніми в судовому засіданні під час розгляду справи не були.

Копію оскаржуваної постанови, яку місцевий суд направив за адресою проживання ОСОБА_1 останній не отримав.

Оскільки копію оскаржуваної постанови захисник Бойко П. В. отримав лише 06 липня 2020 року, що підтверджується його особистою розпискою на клопотанні про отримання копії оскаржуваної постанови, а апеляційну скаргу, як вбачається зі штемпеля на конверті поштового відправлення Укрпошти, подав 16 липня 2020 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущеним з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 14.02.2020 року 21 год. 05 хв. на вулиці с. Росоховатець, Козівського району, Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в присутності двох свідків за допомогою Drager Alcotest 6820 на місці зупинки, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 0, 91 % проміле.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема електронного рапорту уповноваженої службової особи органу поліції від 14 лютого 2020 року №337 ОСОБА_2 , на лінію 102 від невідомої особи надійшло повідомлення про те, що водій т/з ВАЗ 2106 кольору слонової кістки керує автомобілем у с. Росоховатець, Козівського району, Тернопільської області в стані алкогольного сп"яніння.

Для перевірки вказаної інформації поліцейськими здійснено виїзд у вказане село, де було виявлено зазначений у повідомленні автомобіль та прийнято рішення про його зупинку.

Оскільки під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп"яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестра "Драгер 6810", на що він погодився та за результатами якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,91 % проміле, яким він погодився та відмовився їхати в медичний заклад для проведення такого огляду.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №046680 від 14 лютого 2020 року, акт огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер 6810", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп"яніння ОСОБА_1 .

Крім того, у ОСОБА_1 були відсутні при собі посвідчення водія та поліс обов"язкового страхування транспортних засобів, у зв"язку з чим відносно нього поліцейськими було складено також і постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. ч. 1, 2 ст. 126 від 14 лютого 2020 року серії БАА №756579.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 14 лютого 2020 року о 21 год. 55 хв. вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою газоаналізатора "Drager 6810", за результатом якого на табло висвітилось - 0.91 % проміле.

Вказані вище обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", за результатом якого було виявлено 0, 91 % проміле в крові. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився та відмовився пройти такий огляд в медичному закладі.

Твердження в апеляційних скаргах про те, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , а його товариш, на увагу не заслуговують, оскільки згідно з долученим до матеріалів справи відеозаписом після зупинки транспортного засобу поліцейськими ні в автомобілі, ні біля нього нікого крім ОСОБА_1 не було. Будь-яких доказів того, що автомобілем керувала інша особа, а не ОСОБА_1 , в матеріалах справи немає, не надано таких і під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому, на думку судді апеляційного суду, такі доводи є надуманими та такими, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Твердження апелянтів щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків є безпідставними, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити інші докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

При цьому доводи в скаргах про необхідність викликати в судове засідання свідків для перевірки правдивості їх письмових пояснень, шляхом допиту в судовому засіданні є безпідставними, оскільки воно не викликано необхідністю з`ясування безпосередньо у вказаних осіб таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Беручи до уваги наведене вище, приходжу до висновку, що матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянтів про те, що оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню з тих підстав, що суд, як того вимагає санкція ч. 1 ст.130 КУпАП, не позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, пославшись на довідку начальника відділення Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області №928/108/01-20 від 17 лютого 2020 року , згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Як було встановлено вище, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 здійснив 14 лютого 2020 року.

Згідно з долученою до апеляційних скарг копією посвідчення водія, виданого ОСОБА_1 02 березня 2018 року, останнє було дійсне до 16 лютого 2020 року. Оскільки довідка начальника відділення Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області №928/108/01-20, на яку місцевий суд послався у своїй постанові, була видана 17 лютого 2020 року, тобто на наступний день після закінчення терміну водійських прав ОСОБА_1 , вважаю, що накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами було здійснено суддею без порушень вимог закону.

За таких обставин постанова судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2020 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - відмові у їх задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Бойка П. В. залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., -без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя