ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/551/20

Провадження № 3/936/354/2020

04.08.2020 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Вотьканич В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.07.2020 р. на розгляд суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 124582 від 13.07.2020 року, в якому зазначено, що 13 липня 2020 року о 13 годині 10 хвилин, на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 717 км., водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в кількості, що перевищувала кількість п`ять осіб на легковому автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив пп. 7 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 р.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав до суду клопотання у якому свою вину не визнає, із протоколом незгідний. У поданому клопотанні пояснив, що він керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» із дозволеною кількістю 9 сидячих місць (відповідно до технічного паспорту) . Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , у транспортному засобі кількість місць для сидіння включаючи водія складає 9 (дев`ять), що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. На підставі наведеного, просить закрити провадження у справі за відсутності у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,.

Згідно зі ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП. у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце,час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення разом із протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 124582 від 13.07.2020 року, встановлено, що вони не містить відомостей на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП, зокрема:

-у протоколі не зазначено, яку кількість пасажирів перевозив на автомобілі ОСОБА_1 ;

-не відібрано пояснення у пасажирів, які знаходились в автомобілі;

-до протоколу не додано пояснення свідків, які зазначені у протоколі, що свідчить про невиконання інспектором поліції вимог п. 15 розділу II Інструкції №1376 від 06.11.2015 року;

-до протоколу не додано документів про технічну характеристику транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , (кількості місць для сидіння), визначених у реєстраційних документах (свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), яким ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів.

Судом встановлено, що підпункт 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 435 від 03.06.2020 р. був викладений у такій редакції: «На період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення:

легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї»

Однак, 22.06.2020 р. набрала чинності Постанова КМУ № 500 від 17.06.2020 р., якою внесені зміни до Постанови КМУ від 20 травня 2020 року № 392, зокрема, до підпункту 7 пункту 3 цієї Постанови, який викладено у такій редакції:

«На період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення.»

Тобто, підпункт 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 яким заборонялося пасажирські перевезення, визначені в абзаці першому підпункту 7 пункту 3 постанови, крім перевезення легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї на час складання протоколу про адміністративне правопорушення був змінений Постановою КМУ № 500 від 17.06.2020 р., з нього виключено абзац другий.

На підставі досліджених судом матеріалів справи суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено факту перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу або визначеною в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На підставі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Судом встановлено, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема ОСОБА_1 , відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 247,251, 256, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вотьканич В.А.