Справа № 442/8676/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М. М.
Провадження № 33/811/492/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Партики І.В.

з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року у справі за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,-

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на підставі ст. 22 КпАП України звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито.

Згідно цієї постанови судді ОСОБА_1 22.10.2019 року о 19.00 год., перебуваючи в громадському місці, що по АДРЕСА_1 Львівської області, образливо чіплялася та висловлювалась нецензурною лайкою до ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок.

На цю постанову судді потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді відносно ОСОБА_1 , скасувати цю постанову та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 покликається на те, що її не було повідомлено про проведення 27.12.2019 року судового засідання. 12.03.2020 року звернулась із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови, після отримання якої і подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ст. 22 КУпАП. Вважає, що факт щирого розкаяння ОСОБА_1 не підтверджено матеріалами справи, незважаючи на те, що остання свою вину у вчиненому визнала. Зазначає, що ОСОБА_1 постійно, протягом тривалого часу образливо чіпляється до її неповнолітнього сина та висловлюється нецензурною лайкою і погрожує фізичною розправою. Крім цього, ОСОБА_1 нанесла тілесні ушкодження її брату, у зв`язку із чим було відкрито кримінальне провадження. Звертаючи увагу на особу ОСОБА_1 , апелянт вказує, що правопорушниця характеризується з негативної сторони, агресивно поводиться з мешканцями села. Покликаючись на характер вчиненого правопорушення, та з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважає, що застосування положень ст. 22 КУпАП є неправильним, оскільки усного зауваження є недостатньо для виправлення поведінки винної, яка продовжує чіплятись до її сина і після винесення постанови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляції, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції з огляду на те, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи, вважає за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження такої постанови, а тим самим забезпечивши ОСОБА_2 доступ до правосуддя та гарантоване національним та міжнародним законодавством право на захист та справедливий суд.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян,.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Ст. 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, стверджується даними що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 478297 від 25.10.2019, заяві та поясненнях ОСОБА_2 , поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 22 КУпАП. при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_1 , вважаю, що суд першої інстанції вірно встановив в її діях ознаки малозначності, оскільки такі дії не спричинили жодних негативних наслідків, а тому правомірно звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежився усним зауваженням.

За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року у справі за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.