№755/7110/20
№3/755/3810/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 537378, ОСОБА_1 , 08 травня 2020 року о 08 годині 40 хвилин, керував автомобілем марки «ВАЗ 21124-110», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Березняківській, 14, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою алкотестера та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, надав пояснення про те, що він має автомобіль «ВАЗ 21124-110», д/н НОМЕР_1 , на якому він вже тривалий час не їздить, а ним постійно користувався його брат. 08 травня 2020 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, він вийшов з будинку, де неподалік був припаркований автомобіль, аж раптом, до нього під`їхали працівники патрульної поліції на службовому автомобілі та запитали у нього чий це автомобіль і чому він брудний (у пилюці). Він відповів поліцейським, що автомобіль його, але на ньому він не їздить і ним вже тривалий час користується його брат. Поліцейські почали у нього запитувати його прізвище, оскільки останні подумали, що автомобіль знаходиться у розшуку, однак, показати посвідчення водія вони не просили. Він повідомив поліцейським своє прізвище і вони почали щось писати, пропонували йому пройти огляд, однак, він весь час зазначав, що автомобілем не керував. Потім працівники поліції поїхали та вже через два місяці він дізнався, що відносно нього у Дніпровському районному суді м. Києва розглядається справа про адміністративне правопорушення. Зазначив, що він дійсно вживав алкоголь напередодні, ввечері, але 08.05.2020 року автомобілем не керував, навіть не сідав до автомобіля. Вважає, що протокол відносно нього складено безпідставно та неправомірно, оскільки він не керував автомобілем, тобто не був водієм.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 08.05.2020 року, він знаходився вдома за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 14 та бачив, як приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 вийшов з будинку, а потім до нього під`їхали працівники патрульної поліції. Він чітко бачив та може стверджувати, що автомобіль на той час був припаркований як завжди на своєму постійному місці та ОСОБА_1 ним не керував. Працівники поліції з ОСОБА_1 про щось розмовляли, потім вони щось писали, а далі, просто поїхали. Через деякий час, ОСОБА_1 йому повідомив, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, однак, він не розуміє чому. Зазначив, що за кермо автомобіля ОСОБА_1 не сідав, і взагалі, він бачив, що його автомобілем постійно користується його брат, а на той час, автомобіль взагалі знаходився біля будинку.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що долучений до матеріалів даної справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, проте, що він на той час не був водієм і дана обставина знайшла своє підтвердження.

Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 , було підтверджено той факт, що 08 травня 2020 року о 08 годині 00 хвилин, за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21124-110», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 взагалі не перебував та ним не керував.

Зокрема, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, взагалі не вбачається автомобіль, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та не вбачається момент керування ОСОБА_1 даним автомобілем.

Крім того, із переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 вказував на те, що автомобілем не керував.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , а також з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21124-110», д/н НОМЕР_1 , 08 травня 2020 року о 08 годині 00 хвилин, у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з викладеним, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: