ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/413/20 Головуючий в 1-й інстанції - Ярошенко А.Г.
Єдиний унікальний №333/977/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1, ст.124, ст.139 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Силкіної Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 02.03.2020 року, о 02 годині 29 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Складська, 8 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мети змогу постійно контролювати рух ТЗ, та безпечно керувати ним, при зміні напрямку руху не впорався з керуванням в результаті чого скоїв наїзд на електроопору та будинок 8 по вул. Складській. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, пошкоджено фасад будівлі, зруйновано електроопору, травмованих немає.

Крім того, 02.03.2020 року, о 02 годині 29 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Складська, 8 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мети змогу постійно контролювати рух ТЗ, та безпечно керувати ним, при зміні напрямку руху не впорався з керуванням в результаті чого скоїв наїзд на електроопору та будинок 8 по вул. Складській. При ДТП нанесено механічні пошкодження фасаду будівлі, зруйновано електроопору із лініями електромережі, травмованих немає.

Також, 02.03.2020 року, о 02 годині 29 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Складська, 8 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КУ «ОКНД» ЗОР. Стан алкогольного сп`яніння підтверджено висновком лікаря № 1160.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції визнавши наявні у матеріалах справи докази достатніми для притягнення його до адміністративної відповідальності, та не допитавши свідків, покази яких вказували на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, допустив неповноту та необ`єктивність судового розгляду, не надав належної оцінки усім у сукупності доказам, при цьому побудував своє рішення на доказах, які не можна вважати беззаперечними.

В матеріалах справи відсутні докази, що саме він керував транспортним засобом. Навіть пояснення свідка ОСОБА_2 не вказують на те, що він сидів за кермом. Але суд першої інстанції не надав цьому факту належної оцінки.

Крім того, попередній огляд на місці зупинки з обов`язковим використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції не здійснювався, його посадили до поліцейської машини та відразу ж повезли до медичного закладу. Посвідчення водія не вилучалось, що є порушення вимог КУпАП. Показання працівників поліції в судовому засіданні не можна вважати належними доказами, оскільки вони є службовими особами та виконували свої професійні обов`язки, а тому їх покази можуть бути необ`єктивними.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також не можна вважати належними доказами, оскільки ці особи не були допитані в судовому засіданні та не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Звертає увагу суду, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складений 02.03.2020 року о 15.30 годин, а сама подія відбулась о 02.29 годин, на підставі рапорту працівника поліції, що є грубим порушенням, оскільки протокол має біти складений виключно на підставі належних та допустимих доказів, що підтверджують факт керування особою транспортним засобом.

Наданий працівниками поліції відеозапис вказаних подій не є оригіналом, не містить точної дати, а також порядкового номеру камери зовнішнього відео спостереження, назви відрізку проїзної частини, оглядовість якої охоплює вказана камера спостереження на момент фіксації, а тому він також не може вважатись належним доказом його провини.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Силкіну Н.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що в той день 02.03.2020 року він перебував у відпустці та розпивав спиртні напої з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Через деякий час ОСОБА_2 захотілось продовжити вживати напої тому вони сіли в машину та поїхали. Куди вони їхали він не пам`ятає, за кермом був не він а ОСОБА_3 , бо він сидів на задньому сидінні. Як все сталось не пам`ятає, коли прийшов до тями то в машині нікого не було, побачив, що спрацювали подушки безпеки. Далі він переліз на переднє сидіння вимкнув живлення автомобіля та вийшов на вулицю. Пошти відразу приїхала поліція. Автомобіль належить ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_2 це його брат. На його думку пояснення надані ОСОБА_3 відрізняються від пояснень наданих ним у зв`язку з впливом на його керівництва. Пояснення ОСОБА_2 на думку ОСОБА_1 відповідають обставинам справи можливо трохи завуальовані.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №298202 від 02 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився (а.с.58); направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 березня 2020 року та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «ЗОКНД» ЗОР №1160 від 02 березня 2020 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.64-65).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №298203 від 02 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився (а.с.2); схемі місця ДТП від 02 березня 2020 року та фототаблиці до неї (а.с.7, 18), в яких відображене місце розташування транспортного засобу після ДТП, його пошкодження унаслідок ДТП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10, 12).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №298223 від 02 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився (а.с.33); акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02 березня 2020 року, відповідно до якого було пошкоджено електроопору (а.с.38), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.40).

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_3 зазначив, що він керував автомобілем «Mitsubishi Lancer» по вул. Складській, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на бетонний стовп. Після зіткнення відходив з місця ДТП та повернувся в присутності працівників поліції.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначив, що 01 березня 2020 року він разом з ОСОБА_1 відпочивав за місцем його проживання, вживали спиртні напої. Потім до них приєднався його товариш ОСОБА_3 , але він не вживав спиртні напої, оскільки йому вранці їхати на роботу. Через деякий час вони домовились, що ОСОБА_3 сяде за кермо автомобіля та вони разом поїдуть до магазину за продуктами харчування. По дорозі до магазину вони зупинились біля тролейбусного депо, щоб покурити. Потім він сів справа попереду в автомобіль та на деякий час заснув. Проснувся від удару і побачив, що вони збили електроопору, за кермом вже сидів ОСОБА_1 . Далі підійшов ОСОБА_3 та пояснив, що поки він курив та розмовляв по телефону, за кермо сів ОСОБА_1 та вони вдвох врізались в електроопору.

Перевіривши пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні та пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у сукупності з іншими матеріалами справи, вважаю, що обставини зазначені водієм та свідками, у тому числі місце зіткнення транспортного засобу з електроопорою, пошкодження автомобіля, об`єктивно підтверджуються схемою місця ДТП та фототаблицею до неї.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5 , який працює заступником командира роти УПП в Запорізькій області, та який пояснив, що 02.03.2020 року заступили на службу з напарником. Під час патрулювання по вул. Складській близько 2 годин ночі побачили тучу диму далі побачили автомобіль з признаками ДТП та стовп який упав на землю. Біля автомобіля стояли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 далі повідомили керівництво. Після цього оформленням протоколом займався інший екіпаж. А він поїхав з напарником на виклик, на місці ДТП він пробув близько 15-20 хвилин, особисто з учасниками ДТП він не спілкувався.

Свідок ОСОБА_6 , який працює старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області в судовому засіданні пояснив, що 02.03.2020 року він рухався по вул. Складській у м. Запоріжжя та побачив, що наряд поліції перекрив вулицю та нікого не пускає. Далі він проїхав на місце ДТП та побачив, що дві людини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 біля автомобіля та збита електроопора. В особистій розмові з ОСОБА_1 останній повідомив йому, що він був за кермом та при швидкості 50 км/год. втратив керування над транспортним засобом, а далі сталось ДТП. Так як він не хотів оформлення він сказав, що він подзвонив одній людині, яка зараз прийде та скаже, що вона була за кермом. Далі виявилось, що є відео на якому зафіксовано, що після ДТП з автомобіля виходять дві особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на записах з камер це добре було видно. Він був там був близько півтори години. Приблизно через 1 годину на місце ДТП підійшла людина яка сказала, що вона була за кермом.

Свідок ОСОБА_7 , яка працює старшим інспектором відділу розшуку УПП в Запорізькій області, пояснила, що відповідно до переданих їм матеріалів до суду ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Мітсубіші, номер вона не пам`ятає, здійснив наїзд на електроопору, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Дане ДТП сталось вночі. Тому зранку викликали дану особу до управління та почали оформлювати протоколи. ОСОБА_1 був з ознаками алкогольного сп`яніння та скаржився на погане самопочуття пояснюючи, що вдарився головою під час ДТП. На час складання протоколів про адміністративну відповідальність були наступні матеріали: висновок з мед установи, відео с камер спостереження за офіційним запитом, на яких чітко видно, що в автомобілі знаходилось 2 особи. Крім того з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що за кермом був саме ОСОБА_1 .

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Тобто, при керуванні транспортним засобом водій зобов`язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, що не було враховано ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП.

Також суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме перед ДТП.

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріалами справи, в тому числі наявним відеозаписом підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , відповідно до якого після ДТП з транспортного засобу вийшли двоє осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окрім них з автомобілю ніхто не виходив. Після приїзду працівників поліції біля автомобіля перебувало двоє осіб, це спростовує доводи ОСОБА_1 , що в автомобілі перебувало троє осіб. Зазначений факт підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких під час ДТП за кермом сидів ОСОБА_1 , а далі підійшов ОСОБА_3 та пояснив, що поки він курив та розмовляв по телефону, за кермо сів ОСОБА_1 та вони вдвох врізались в електроопору. Інспектор поліції ОСОБА_6 , який був допитаний в судовому засіданні також підтвердив, що за кермом перебував ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок службового розслідування дисциплінарної комісії ГУНП в Запорізькій області, проведеного за фактом ДТП, в ході проведення якого було встановлено, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП НП України лейтенант поліції Папковський А.С., а інспектор штабу БПСПОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_2 перебував у салоні вищезазначеного автомобіля у якості пасажира (а.с.106-114).

Посилання апелянта на те, що відеозапис не можна вважати належним доказом, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи і без відеозапису достатньо доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 №298202 від 02 березня 2020 року, ДПР 18 №298203 від 02 березня 2020 року та ДПР 18 №298223 від 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 , містять всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеними протоколами ОСОБА_1 був ознайомлений, однак від підпису та отримання їх копій відмовився.

Посилання апелянта про те, що протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути визнані належними доказами, оскільки були складені 02.03.2020 року о 15.25 годині, 15.30 годині та 15.40 годині, а сама подія відбулась 02.03.2020 року о 02.29 годині, є непереконливими. В протоколах докладно викладена суть адміністративних правопорушень, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколах відсутні. Більш того, відповідно до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 були складені в межах строку, передбаченого КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколів вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколів від ОСОБА_1 під час їх складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не можна вважати належними доказами, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість їх письмові пояснення є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень цих свідків.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Крім того, свідками можуть бути і самі поліцейські, які збирали матеріали по справі про адміністративне правопорушення та були безпосередніми очевидцями усіх подій. Твердження апелянта про те, що поліцейські є «службовими особами», апеляційний суд вважає хибними, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, якими є, у тому числі і показання свідків. При цьому, поліцейські, які були безпосередньо допитані судом, були попереджені про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, так само можуть бути свідками, за відсутності конкретних даних у їх явній упередженості.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейськими на місці зупинки, так і лікарем закладу охорони здоров`я. У разі скоєнні дорожньо-транспортної пригоди проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , жодним чином правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 333/977/20