Номер провадження: 33/813/781/20
Номер справи місцевого суду: 521/3516/20
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Ющак А.Ю.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Телешевської Світлани ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2020 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судпостанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 21.07.2020 року з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Телешевська С.М.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Телешевської С.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №323602 від 22.02.2020 року, відповідно до якого 22.02.2020 року водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Опель Омега, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (а.с. 3);

- поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.4);

- відеозаписом (а.с. 5).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2020 рокута порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - Телешевська С.М. посилаючись на те, що письмові пояснення свідка ОСОБА_4 спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, заявила у суді апеляційної інстанції клопотання про виклик та допит у судовому засідання у якості свідка ОСОБА_4 .

Так, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом в якості свідка був допитаний в якості свідка гр. ОСОБА_4 , який повністю підтвердив обставини складення вищевказаного протоколу.

Так, свідок ОСОБА_4 зазначив, що він їхав по вул. Малій Арнаутській, 55 в м.Одесі, а по зустрічній полосі їхав ОСОБА_1 , тому він його зупинив і зробив зауваження, та під час його зупинки він відчув від ОСОБА_1 різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тому вирішив викликати патрульних. Також, свідок ОСОБА_4 зазначив, що водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання пояснень вказаного свідка неналежними доказами, оскільки вони узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи містяться відеоматеріали іншого правопорушення є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції був досліджений та відтворений відеозапис, з якого чітко вбачаються події місця скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 22.02.2020 року, що також було підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З вказаного відео також вбачається, що водій ОСОБА_1 сам визнав, що він випив 2 пляшки пива, про що ним також було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.1).

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі він не навів, чим фактично погодився з тим, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, з вищевказаного відео з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 постійно намагався домовитися із працівниками патрульної поліції щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та уникнення відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Безпідставними та необґрунтованими є і твердження апеляційної скарги про те, що інспектором поліції ОСОБА_5 .В. не було роз`яснено право для проведення огляду у закладі охорони здоров`я, оскільки матеріалами справи, а саме згідно відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) встановлено, що інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився.

Вищезазначене також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 323602 від 22.02.2020 року, у якому зазначено, що пройти огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дії ОСОБА_6 в частині порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, є винними та свідчать про скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не навів в апеляційній скарзі будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складення адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , яке було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра