Номер провадження: 33/813/450/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Подуст Т.П., Феленко В.В., Пойзнер В.Є.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Шестопалова О.О.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси , від 27 липня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.124, 122 КУпАП,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення:

-за ст.124 КУпАП у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 6 / шість / місяців,

-за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 /двісті п`ятдесят п`ять/грн. на користь держави.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладено стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті якою передбачено більш серйозне порушення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок на користь держави.

Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що 29.11.2019 року приблизно о 8 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі, по Привокзальній площі, біля будинку №2, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду. Після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті порушення правопорушником ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Також правопорушником ОСОБА_1 порушено п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не належним чином встановив фактичні обставини справи.

Суд невірно встановив причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, а тому вважає, що причиною ДТП могли стати дії саме водія транспортного засобу «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яка не дала ОСОБА_1 завершити рух через перехрестя, чим порушила низку вимог Правил, а саме: п.п. 12.3, 16.4, 16.5 ПДР України, проте суд формально та однобічно розглянув справу, не звернувши на цей факт уваги.

На підставі викладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

У судове засідання, яке було призначено на 31.07.2020 року особи, які беруть участь у справі до апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, причин неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталися.

Апеляційний суд, приймає до уваги, що особи, які беруть участь у справі свої пояснення апеляційному суду надали, у зв`язку з чим вважає за можливе закінчити апеляційний розгляд за їх відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

За змістом ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Доводи апелянта ОСОБА_1 щодо його невинуватості та його версія стосовно фактичних обставин ДТП, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні поясненням, наданим суду першої інстанції, перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження з мотивів, що викладені в постанові суду першої інстанції, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Будь-які нові переконливі докази, які спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 , апеляційному суду не надані.

Ст.124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №277084 від 29.11.2019 року, ОСОБА_1 29.11.2019 року приблизно о 8 годині 20 хвилин керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі, по Привокзальній площі, біля будинку №2, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду. В результаті порушення правопорушником ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Шестопалов О.О., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснив, що 29.11.2019 року відповідальності ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , повернув з провулку Вокзального на вулицю Італійський бульвар та продовжив рух у напрямку Привокзальної площі. Після вмикання зеленого сигналу світлофору ОСОБА_1 виїхав на перехрестя вулиць Італійський бульвар та Одеса-Головна, перетнув його та продовжив рух в напрямку вулиці Середньофонтанської. ОСОБА_1 закінчував проїзд перехрестя перехрестя вже на забороняючий сигнал світлофору. Наполягала, що транспортний засіб «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з вулиці Одеса-Головна повертаючи на вулицю Італійський бульвар, не дотрималась безпечного інтервалу, та допустила зіткнення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що 29.11.2019 року вона рухалась на транспортному засобі «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 по вул. Одеса-Головна в бік вулиці Італійський бульвар по другій смузі (по вулиці Одеса-Головна). Виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофору, дотримуючись ПДР, а саме: додержуючись дистанції здійснила поворот праворуч, виїхавши при цьому у другу смугу на вул. Італійській бульвар. По закінченню маневру, відчула удар у задню ліву частину автомобіля та одразу здійснила зупинку. Обернувшись назад, побачила транспортний засіб «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 .

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Із відеозапису, дослідженого у суді апеляційної інстанції убачається, що ОСОБА_2 рухалась у потоці разом із іншими у попутному напрямку автомобілями на дозволяючий сигнал світлофору з вул. Одеса-Головна в напрямку вулиці Італійський бульвар та об`єктивних перешкод у її смузі руху не було. При цьому транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 почав руху на перехресті незважаючи на рух транспортних засобів з вул. Одеса-Головна в напрямку вулиці Італійський бульвар, які рухались на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого і сталася ДТП.

Відповідно до п.п. 1.3-1.5 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих правил.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Невизнання провини правопорушником ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Досліджені під час апеляційного розгляду дані схеми ДТП, а саме зафіксовані пошкодження транспортного засобу «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 (деформовано заднє ліве крило; деформовано задні ліві двері) - свідчать про те, що зіткнення сталося у смузі руху транспортного засобу «Mercedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , передньою частиною транспортного засобу «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а відтак спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не дала можливості завершити йому проїзд перехрестя.

За дослідженими у своїй сукупності доказами, є безсумнівним та доведеним факт допущення ОСОБА_1 порушень вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки останній не враховував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху.

При оцінці зібраних у справі доказів ураховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, які складали щодо ОСОБА_1 протоколи, були упереджені при їх складанні, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні ПДР та підстави для фальсифікації протоколів та доданих до них матеріалів, а також даних про їх зацікавленість у результатах розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяли у межах наданих їм повноважень.

Також, апеляційний суд вважає доведеною вину за ст. 122-4 КУпАП, яка підтверджується відеоматеріалами, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також наданими ними показання під час апеляційного розгляду, показаннями свідка ОСОБА_3 , який був допитаний у судовому засіданні апеляційного суду.

Разом з тим, вирішуючи питання правильності визначеного судом першої інстанції виду адміністративного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку, про те, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, суд належним чином не мотивував своє рішення в цій частині, не зазначив на підставі яких даних він дійшов висновку про необхідність накладення саме такого виду адміністративного стягнення та не дотримався принципу індивідуалізації.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема у рішенні «Ісмаїлов проти Росії», від 06.11.2008 року, відповідно до якої, згідно з принципом верховенства права, - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На переконання апеляційного суду при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що правопорушник раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, є пенсіонером, скоїв правопорушення по необережності, тяжких наслідків в результаті ДТП не настало.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що справедливим і достатнім буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Змінити Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси , від 27 липня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.124, 122-4 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп;

Вважати ОСОБА_1 , підданим адміністративному стягненн за:

-за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп;

-за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накласти стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай