П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 274/6295/19

Номер провадження 3/530/2/20

30.01.2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Пилипенко Є.С., адвоката Постернак М.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВАП УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч 4, ст.185 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,-

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області із ВАП Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч 4, ст.185 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону ІПП в Житомирської ДПС Кравченко В.Ф..

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення від 21.09.2019 року відносно ОСОБА_1 вказано, що він 21.09.2019 року, близько 23 год. 45 хвилин, на 216 км а/д Вибуновичі-Житомир-М.Подільський, керував автомобілем РЕНО АЕ 430, д.н.з. НОМЕР_1 в якому в темну пору доби не горіла права фара в режимі ближнього світла фар, чим порушив вимоги п.31.4.3 А ПДР України. На законну вимогу працівника поліції передати посвідчення водія в порядку ст. 265-1 для тимчасового вилучення, водій відмовився в категоричній формі, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Під час судового засідання ОСОБА_1 заявив, що він правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, не скоював так як на вимогу працівників поліції дав відповідно всі документи та посвідчення водія, за що на нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та він сплатив штраф за ст. 121 ч 4 КУпАП, яка розглядається в даному проваджені, надавши копію чека про сплату.

Представник ОСОБА_1 адвокат Постернак М.І. заявив клопотання про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Строки, встановлені КУпАП, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторона має вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учаснику справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що суди повинні при розгляді справ про адміністративне правопорушення з`ясовувати всі обставини перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

В судове засідання, поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону ІПП в Житомирської ДПС Кравченко ОСОБА_2 . належним чином повідомлений не з"явився.

В протоколах про адміністравтине правопорушення відносно ОСОБА_1 свідки не зазначено ( відсутні).

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення від 21.09.2019 року відносно ОСОБА_3 вказано, що він 21.09.2019 року, близько 23 год. 45 хвилин, на 216 км м-21 а/д Вибуновичі-Житомир-М.Подільський, керував автомобілем РЕНО АЕ 430, д.н.з. НОМЕР_1 в якому в темну пору доби не горіла права фара в режимі ближнього світла фар, чим порушив вимоги п.31.4.3 А ПДР України за що перебаена відповідальність за ч.1 ст. 121 водій притягувався до адмін. від-стю ч.1 ст. 121 від 06.07.2019 р. чим порушив вимоги п.31.4.3 А ПДР України (а.с.4-5).

На закону вимогу працівника поліції передати посвідчення водія в порядку ст.. 265-1 для тимчасового вилучення водій відмовився в категоричній формі чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні було встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП послужив складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 527475, яке виразилося в тому, що ОСОБА_1 21.09.2019 року о 23 годині 45 хвилин, на 216 кілометрі автошляху Вибуновичі-Житомир-М.Подільский , керуючи автомобілем RENAULT АЕ430. д.н.з. НОМЕР_1 ,- на законну вимогу працівників поліції передати посвідчення водія для тимчасового вилучення, відмовився в категоричній формі надати його.

Підставою притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.І КУпАП послужив складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії БД 527475 номер 435771. яке виразилося в тому, що ОСОБА_1 21.09.2019 року о 23 годині 45 хвилин, на 216 кілометрі автошляху Вибуновичі-Житомир- М.Подільский, керуючи автомобілем RENAULT АЕ430, д.н.з. НОМЕР_1 ,- в темну пору доби у автомобіля не горіла права фара в режимі ближнього світла.

Розгляд вказаного правопорушення не відноситься до компетенції суду, а відноситься до компетенції органів національної поліції і згідно постанови серії ДЛ номер 18011406 від 21.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, останній його сплатив, що підтверджується відповідною відміткою банку у постанові про накладення адміністративного стягнення, яка знаходиться в матеріалах даної адміністративної справи, а тому з цих підстав суд не може притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.І КУпАП.

Згідно пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні вказано, що йому виписано постанову про накладення штрафу і він сплатив штраф за ст. 121 ч.І КУпАП, а тому до нього не може бути застосовано вдруге накладення адміністративного штрафу за одне і теж діяння. Він також вказав, що в зв`язку з цим у його діях не було відмови на законну вимогу працівників поліції передати посвідчення водія для тимчасового вилучення так як він передавав документи для складання протоколів та винесення постанови працівниками поліції.

Представник ОСОБА_1 адвокат Постернак М.І. вказав, що доказів, на які посилаються працівники поліції ними не надано, а саме що ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції не передав посвідчення водія для тимчасового вилучення. Такої довідки або інших доказів відповідно до ст. 251 КУпАП в матеріалах справи немає.

А тому рапорт наданий працівником поліції до матеріалів справи по перше є відомчим документом і не підпадає як доказ в справі про адміністративне правопорушення так як на ньому немає відмітки керівника органу про приєднання до матеріалів справи. По друге, даний рапорт не приєднано до протоколу серії ГП 527475 і не додано, як того вимагає чинне законодавство, а тому суд не бере його до уваги( а.с.4-5,7).

Згідно постанови серії ДП18 №011406 від 21.09.2019 року, ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.І КУпАПза те, що 21.09.2019 року, близько 23 год. 35 хвилин, на 216 км м21 а/д Вибуновичі-Житомир-М.Подільський, керував автомобілем РЕНО АЕ 430, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не горіла права фара в режимі ближнього світла фар чим порушив вимоги п.31.4.3 А ПДР України (а.с.27).

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 був притягнутий працівниками поліції саме за ч.1 ст.121 КУпАП за що він сплатив штраф (а.с.27).

Після дослідження наявних протоколів про адміністративне правопорушення та постанови суд встановив, що працівник поліції, а саме поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону ІПП в Житомирської ДПС ОСОБА_5 не заніс до постанови серії ДП18 №011406 від 21.09.2019 року ст. 121 ч.4 КУпАП, а наклав стягнення як за ст. 121 ч.І КУпАП, тобто вийшов за межі фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії БД 435771. Інших записів у даному протоколі та постанові немає. Вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення та постанова винесенні одним і тим же працівником поліціїОСОБА_5 , а тому в його діях є порушення вимог Закону України « Про поліцію».

Згідно до ст. 61 Коституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно до ст. 62 Коституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, має провадитися судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи обмеження стягнення у вигляді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З цього слідує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вказані обставини мають наслідком відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , що зумовлює закриття такої адміністративної справи.

Керуючись ст. 121 ч 4, ст.185 , ст.ст. 33-35, 38, ст.ст.247, 289, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 заст. 121 ч 4 КУпАП закрити в зв"язку із притягнення його до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв"язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко