КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілої ОСОБА_1

захисників Мойсеєнко Н.Д.

Вожакіної Т.В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 5 серпня 2019 року о 23.30 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , в ході сварки зі своїм батьком - ОСОБА_4 , принижував його честь та гідність образливими словами та кричав на нього, чим вчиним домашнє насильство психологічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Він же, 5 серпня 2019 року о 23.30 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , в ході сварки зі своєю сестрою - ОСОБА_1 , ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що копію постанови отримав 27 вересня 2019 року, а без повного тексту постанови не зміг звернутись з апеляційною скаргою, і тільки після отримання повного тексту постанови, подав апеляційну скаргу. Наголошує на тому, що він не є експертом у галузі права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Апелянт акцентує увагу на тому, що жоден із його доводів не був врахований суддею, фактично вони були лише продекларовані у рішенні, його позицію в рішенні тільки оголошено, а в постанові жодним чином не згадуються свідчення сестри ОСОБА_5 , надані до суду в письмовому вигляді власноруч, в яких вона чітко й однозначно показує невинуватість апелянта в правопорушенні, яке йому інкримінується.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що показання його матері ОСОБА_6 жодним чином не підтверджують протокольні звинувачення, а, навпаки, заперечують їх, адже згідно постанови, приведене його матір`ю та прийняте до уваги суддею слово апелянта «Прекрати» у відповідь на брудну лайку ОСОБА_1 , не можна вважати лайкою у відповідь, а, навпаки, слід сприймати, як заспокоєння агресорки.

До того ж, як наголошує апелянт, його мати ОСОБА_7 в ході судового засідання теж висловила недовіру до професійних якостей осіб, що складали протоколи, а ті, зрозумівши, що мати не буде свідчити проти нього, попросили її покинути приміщення. Тому, вочевидь, при написанні протоколів мав місце неабиякий тиск на нього ( ОСОБА_3 ) та заангажованість посадових осіб, про що він заявляв судді усно та письмово у своїх поясненнях.

Апелянт звертає увагу на тому, що шкоди своїми діями він спричинити не міг, бо поводився спокійно, стримано та виключно в рамках закону. Апелянт стверджує про те, що саме агресія з боку батька ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , нанесли йому моральну шкоду та емоційну невпевненість щонайменше на місяць з часу складання протоколів у відділку, нездатність захиститись, а також завдана шкода психічному здоров`ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його захисників, як підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої, свідків, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, постанова, яка оскаржується, винесена 23 вересня 2019 року (ас. 50).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

З огляду на положення ч. 2 ст. 294 КУпАП, останній строк подачі апеляційної скарги - 3 жовтня 2019 року.

Вперше апеляційна скарга ОСОБА_3 подана 7 жовтня 2019 року (ас. 54).

Постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_3 повернута особі, яка її подала, оскільки подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та за відсутності клопотання про поновлення такого строку (ас. 57-58).

Повторно з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку ОСОБА_3 звернувся 4 грудня 2019 року (ас. 64).

При цьому у клопотанні ОСОБА_3 вказав про те, що копію постанови він отримав 27 вересня 2019 року. Він звертався до центру з надання безоплатної правової допомоги, щоб йому надали консультацію з приводу незгоди з рішенням суду. Оскільки він не є юристом, то у терміни, зазначені у постанові, - протягом 10 днів з часу отримання повного тексту постанови, він подав апеляційну скаргу. Про те, що ним пропущений строк тоді, він не знав.

Згідно з довідкою Правобережного Київського місцевого центру з дання безоплатної вторинної правової допомоги від 24 грудня 2019 року вих. № 226/1, ОСОБА_3 дійсно 2 жовтня 2019 року звертався до центру з надання безоплатної вторинною правової допомоги з мето отримання консультацій та роз`яснень щодо оспорення рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 782/17699/19 (ас. 84).

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 зазначив про те, що він проживав та виховувався у бабусі. У віці 24 років він почав думати про окреме життя, і бачив вихід у розміні 4-х кімнатної квартири, яку батьки отримали на сім`ю в складі батьків, двох сестер та нього. Він довго вмовляв батьків, і мати дала добро. Проте, продати квартиру продати не вдалося. Бабуся дозволила йому продати її однокімнатну квартиру, з якої 60 відсотків належало йому з мамою. На ті гроші можна було побудувати середній будинок за рік та вирішити квартирні питання сім`ї. Так було домовлено та вирішено. Проте, коли він все зробив по продажу за дуже вигідною ціною, сестра ОСОБА_1 вмовила мати відмовити йому в її половині грошей з тим, щоби витратити їх на придбання для неї більшої квартири. Він зрозумів, що він не побудує будинку. Мати йому обіцяла, що всі йому будуть допомагати, але цього не сталося. У зв`язку з цим, а також відсутності свого житла, у нього не склалось із власною сім`єю. Всі ці обставини призвели до погіршення стосунків в сім`ї. Батьки вирішили виділити йому 2 кімнати у квартирі. Він почав займатися звільненням кімнат, вивезенням з них речей. 5 серпня 2020 року неочікувано заявилась вночі борза сестра ОСОБА_1 та влаштувала всій сім`ї безобразний скандал, почала з ненавистю на нього лаятись брутальною лайкою, а, коли він вирішив зняти все це на телефон, це не сподобалося батькові, який почав захищати сестру ОСОБА_1 . Він себе поводив нормально, спокійно, ввічливо, і жодних правопорушень не вчиняв.

Опитана під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що з братом були рівні стосунки, оскільки вони проживають окремо. Брат проживає з батьками та сестрою. До того, як у брата почалися конфлікти з батьками, між нею та братом конфліктів не було. Мама їй періодично телефонувала, говорила, що брат влаштував скандал, що вона боїться за своє життя, що брат їй погрожує, що вона вимушена з батьком зачинятися у своїй кімнаті. В серпні 2019 року їй ввечері зателефонувала мама, пояснивши знову з приводу конфлікту, на що вона мамі відповіла, що приїде. Вона хотіла поспілкуватися з усіма, щоб мамі виділили окрему кімнату, бо дві кімнати займає брат, одну - батько, який хворіє, одну кімнату - мама та сестра, яка приїхала з м. Москви. Між мамою та сестрою також виникали конфлікти. Вона в цей вечір приїхала поговорити, але, як у подальшому з`ясувалось, брат до неї відноситься недоброзичливо, він почав кричати на маму, обвинувачення їй висувати. Коли вона, заступившись за маму, сказала, що мама має своє право на окрему житлову площу, брат обізвав її. Батько за неї заступився. Це все її вивело з рівноваги. Пішла словесна перепалка із застосуванням образ, лайки. Брат дістав телефон, сказав, що все це буде знімати на телефон, що все відправить до поліції, щоб там побачили, які його ображають, бо він бідний, нещасний. Він викликав поліцію. Потім приїхала поліція, писали всі пояснення. Потім її викликали в суд, після чого вона сплатила штраф. Вона погодилась, що образила його. Проте, вважає , що це була саме відповідь на поведінку брата. На даний час мама та сестра проживають в окремих кімнатах, сварок, нібито, стало менше. Вона приїжджає тільки до батьків на ту квартиру. З братом не спілкується. З сестрою та мамою в неї добрі стосунки. Чому мама і сестра повідомили, що саме вона ( ОСОБА_1 ) розпочала конфлікт, пояснити не може, але вважає, що вони захищають брата. Мама точно, бо вона не хотіла ходити на засідання, бо розуміла, що він буде винним. В минулий раз, коли викликалась поліція, коли брат погрожував мамі, вона поїхала з ним в поліцію, мама забрала заяву, щоб брата не притягнули до відповідальності. Вважає, що мама його вигороджує, як і сестра, оскільки вони живуть разом в одній квартирі. У всіх своїх незгодах життєвих брат звинувачує батьків та її.

З пояснень свідків ОСОБА_12 - матері ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - сестри ОСОБА_3 , наданих в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 не провокував скандал. Конфлікт спровокувала ОСОБА_1 , виловлюючись брутальною лайкою на ім`я ОСОБА_3 .

До пояснень вказаних свідків апеляційний суд відноситься критично, оскільки їх пояснення спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_4 , наданими одразу після цих подій, відповідно до яких ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 . Вони вже викликали поліції у зв`язку з його хамством та погрозами батькам та сестрам. ОСОБА_3 закінчив КПІ, 15 років не працює. Він ( ОСОБА_4 ) платить за квартиру, а ОСОБА_3 ще й командує, зайняв дві кімнати, кидається на батьків з ножем, арматурою, з погрозами. Вони всі же бояться його погроз. Образи набридли вже. Обстановка нестерпна. Ображав сестру, а трапилось так, що він ( ОСОБА_4 ) ще й винен (ас. 9).

Окрім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_5 , яка зазначила в суді апеляційної інстанції, що вона цих пояснень не писала, а пояснення від її імені писала мати.

У поясненнях вказано про те, що брат зайняв дві кімнати, але на її прохання не звільняє належну їй кімнату у даній квартирі. Просить прийняти заходи по звільненню їй її житлової площі (ас. 8).

Зазначені у вказаних поясненнях обставини підтверджують пояснення потерпілої в суді апеляційної інстанції про причину конфлікту, який виник 5 серпня 2019 року.

Також, з урахуванням пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_12 в суді апеляційної інстанції, та обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що пояснення зазначених свідків направлені на уникнення ОСОБА_3 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, наявними у справі доказами в їх сукупності підтверджується винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, встановлених судом, а, відтак, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва