Справа № 405/4616/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі: головуючого судді Лук`янової О.В., прокурора Гуземи О.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які надійшли з Національного агенства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до 29.04.2020 обіймав посаду начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області та органів прокуратури прокуратури Кіровоградської області, на теперішній час обіймаючого посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Кіровоградської області, одруженого,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу №47-01/43/20 від 28.07.2020 зазначено, що наказом прокуратури Кіровоградської області від 20.11.2018 № 343ц ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління нагляду у кримінальному проваджені прокуратури області.

Таким чином, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, він є суб`єктом на якого поширюється дія Закону.

Згідно з приміткою до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту Закон) посадові та службові особи органів прокуратури відносяться до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45, частиною другою статті 52 Закону, приміткою до статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Частиною першою статті 65 Закону встановлено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 52 Закону встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за№ 3959/29089 (далі - Порядок), суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1 921,00 гривні.

Таким чином, з 01.01.2019 суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 96 050,00 гривень.

Згідно з копією договору купівлі - продажу транспортного засобу від 24.02.2019№6720/19/001153 ОСОБА_1 купив транспортний засіб КІА Sorento, 2008 року випуску (номер кузова НОМЕР_2 ) за 120 000,00 гривень.

Частиною першою статті 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу.

Отже, ОСОБА_1 24.02.2019 придбав майно (транспортний засіб) на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2019 року.

Виходячи з вищевикладеного, він, будучи особою на яку розповсюджується дія Закону, зобов`язаний до 00 год. 00 хв. 07.03.2019 подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Проте, відповідно до відомостей Реєстру, належне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з придбанням вказаного майна ОСОБА_1 подав лише 20.03.2019, чим порушив вимоги Закону.

Згідно з послідовністю дій у період з 24.02.2019 по 07.03.2019 користувача Реєстру ОСОБА_1 , не вчиняв дій щодо створення повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Оскільки ОСОБА_1 не одноразово подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повідомлення про суттєві зміни, йому відомо послідовність дій необхідних для заповнення та подання документів до Реєстру. Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у встановлений Законом строк.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні залишив вирішення питання щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносного ОСОБА_1 , з урахуванням наданих в судовому засіданні документів, на розсуд суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 якому роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, вказав на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, просив провадження у справі закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення прокурора, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, суд приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за таких обставин.

Так, ч. 2 ст.52 Закону встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Наказом прокуратури Кіровоградської області від 20.11.2018 № 343ц ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління нагляду у кримінальному проваджені прокуратури області, після чого його переведено на посаду начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області та органів прокуратури прокуратури Кіровоградської області.

Наказом від 29.04.2020 №84к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області та органів прокуратури прокуратури Кіровоградської області.

Отже, на момент вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 у відповідності до п. е ч. 1 ст. 3 Закону був суб`єктом декларування.

24.02.2019 між ТОВ «Алексавто-Кіровоград» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу транспортного засобу №6720/19/001153, згідно з яким ТОВ «Алексавто-Кіровоград» продає, а ОСОБА_1 купує транспортний засіб КІА Sorento, 2008 року випуску (номер кузова НОМЕР_2 ) за 120 000,00 гривень.

Згідно п. 6.1. вказаного вище договору продавець зобов`язаний в порядку та на умовах визначених цим договором передати транспортний засіб.

Додатковою угодою від 26.02.2020 до договору-купівлі продажу транспортного засобу №6720/19/001153 внесено зміни до договору купівлі-продажу від 24.02.2019, а саме: викладено розділ 2 договору в новій редакції, яким встановлено, що автомобіль переходить у власність покупця, тобто ОСОБА_1 після складання акту приймання-передачі.

15.03.2020 складено акт приймання-передачі реалізованого транспортного засобу, згідно з яким, цього дня, тобто 15.03.20 ТОВ «Алексавто Кіровоград» після повної сплати ОСОБА_1 вартості автомобіля, передав у власність останньому автомобіль КІА Sorento, 2008 року випуску (номер кузова НОМЕР_2 ).

Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

При цьому, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.10.2019 у справі 683/2694/16-ц право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, а не з моменту передачі автомобіля за договором купівлі-продажу. Сам по собі сам по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у передбаченому законом порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Отже, за вказаних обставин суд приходить до висновку, що сам по собі договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24.02.2019 не є документом, який посвідчує право власності особи. При цьому, сам автомобіль згідно додаткової угоди від 26.02.2019 та акту приймання-передачі від 15.03.2019 до договору купівлі продажу 24.02.2019 перейшов у фактичне користування ОСОБА_1 тільки 15.03.2020.

Оскільки вказаний в протоколі автомобіль фактично отриманий ОСОБА_1 лише 15.03.2020, право власності на автомобіль згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстровано 16.03.2020, тому початком передбаченого в ч. 2 ст. 52 Закону 10-ти денний строк на подачу істотних змін в майновому стані є 16.03.2020, а враховуючи те, що ОСОБА_1 подано повідомлення про істотні зміни в майновому стані 20.03.2020, тому такий строк не є пропущеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, викладені обставини в сукупності спростовують висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КпАП України, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ч. 2 ст. 172-6, п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України,

постановив:

провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олена Вікторівна Лук`янова