ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/889/20 Справа № 185/2754/20 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого автослюсарем в ТОВ «МКМ Транс», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 22.03.2020 року о 23.35 годині в м.Павлограді по вул. Дніпровська,24 керував автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку КП «ОМПЦЛЗ» №248 про проходження медичного огляду, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, ч.1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. №1103, порушено норми ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки про слухання справи його не повідомляли, слухання відбулося без його участі, про те що йому було призначено покарання він не знав та навіть не здогадувався.

Має водійський стаж 11 роки за цей період жодного разу не притягався до жодного виду відповідальності, окрім того життя його родини та його особисто пов`язано з водінням авто, а саме автомобіль це його єдина надія на виживання оскільки робота повністю пов`язана з водінням автомобілю про що свідчить довідка з місця роботи, та виробнича характеристика.

Також пояснює, що має двох пристарілих батьків, батько є інвалідом 3 групи і він повинен піклуватись про них, а без машини це буде не можливо.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Сищенко А.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення №515263 серії ДПР18 від 16.04.2020 року, в якому викладені обставини вчинення 22.03.2020 року водієм ОСОБА_1 порушення п.2.9 ПДР, у водія вилучено посвідчення водія № НОМЕР_2 та видане тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, з протоколом останній ознайомлений під розпис;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 248 від 23.03.2020 року (надалі висновок щодо результатів медичного огляду), який проведений у наркологічному відділенні №2 КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР», відповідно до якого 23.03.2020 року о 00.10 годині водія ОСОБА_1 було доставлено інспектором ОСОБА_2 до вказаної установи для проведення огляду. Згідно висновку огляду водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння внаслідок вживання амфетамінів;

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 від 23.03.2020 року, відповідно до яких останній інспектору поліції повідомив, що він їхав з м.Дніпра додому, був зупинений працівниками поліції, на питання про причину зупинки - його повідомили про перевірку документів. Він надав документи поліції для перевірки, після чого поліцейський за допомогою ліхтарика оглянув його очі та запропонував проїхати з ними до наркологічного диспансеру. Він зателефонував адвокатові та на гарячу лінію «102», весь цей час поліцейський не надавав йому змоги поспілкуватись та стукав у вікно, світив ліхтариком. Потім вони разом приїхали до наркологічного диспансеру, де він пройшов медогляд. За весь час йому ніхто з поліцейських не оповістив про його права, до наркологічного диспансеру він приїхав на власному автомобілі;

- рапорт інспектора СРПП №3 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Таранова О.О. від 16.04.2020 року, відповідно до якого 22.03.2020 року під час несення служби по вул. Дніпровській, 24 м.Павлограда був зупинений автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, зі згоди останнього було доставлено до КП «ОМПЦЛЗ» ДОР» для встановлення стану сп`яніння. Згідно протоколу медичного огляду №248 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, в результаті чого було складено відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КУпАП.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Також відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП є неспроможними, оскільки відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції не є тією безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки винність останнього повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи в розумінні ст. 252 КУпАП.

Крім цього, винність ОСОБА_1 підтверджується і показами свідків, які були допитані у суді першої інстанції, зокрема інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що 22.03.2020 року перебував у добовому наряді поліції. Від жителя міста, який не представився, надійшло повідомлення, що водій автомобіля марки «Мицубиси» можливо перебуває в стані сп`яніння. По вул.Дніпровській м.Павлограда був зупинений транспортний засіб, схожий за орієнтуванням, при перевірці водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Майже одразу за згодою водія доставили останнього у відділення наркологічного диспансеру в м.Павлограді, де в присутності поліцейських водій ОСОБА_1 продув алкотестер «Драгер» на пропозицію працівника медичного закладу, який ознак алкогольного сп`яніння не виявив. Потім у вказаної особи була відібрана біологічна речовина: сеча, - яка також відбиралась в їх присутності при відкритих дверцятах. В подальшому вказана речовина була опломбована належним чином та направлена для проведення лабораторних досліджень. Оскільки огляд в медичному закладі 22.03.2020 року не виявив одразу ознак сп`яніння, водія не було відсторонено від керування транспортним засобом. В подальшому, при отриманні лабораторних досліджень та встановлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння під час керування 22.03.2020 року, останнього було запрошено для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Будь-який випадок фальсифікації відібрання біологічної речовини у водія ОСОБА_1 в медичному закладі чи підроблення висновку медичного огляду на стан сп`яніння стосовно останнього - категорично заперечує.

Також свідок ОСОБА_4 зазначив, що водій ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд в медичному закладі, був доставлений до наркологічного відділення, де в присутності поліцейських здав аналізи, все було зафіксовано на камеру. Лабораторні дослідження наданої водіями біологічної речовини на стан наркотичного сп`яніння тривають певний проміжок часу, тому висновки про перебування водія під час зупинки транспортного засобу поліція отримує не одразу. Біологічна речовина у водія ОСОБА_1 була відібрана працівниками медичного закладу, опечатана відповідно, тому будь-яка випадкова заміна, спотворення біологічної сировини виключені.

Зважаючи на вищевикладене, доводи апелянта стосовно порушення порядку відібрання біологічних зразків для дослідження стану сп`яніння особи є неспроможними і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко