Справа №591/3195/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О.Б.
Номер провадження 33/816/331/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/3195/20 за апеляційною скаргою захисника ДМИТРЕНКА В. В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.06.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Дмитренка В. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ДМИТРЕНКО В. В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та пояснення свідків є неналежними доказами, суд взяв на себе функції обвинувачення. Висновок щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом, так як огляд проведений у закладі, який не має права проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 прав, застосували до нього кайданки, відмовили залучити захисника, не відсторонили його від керування т/з, не вручили копію медичного висновку, а також надали неповний відеозапис подій.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.06.2020 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 19.05.2020 о 01:20 в м. Суми по вул. Воскресенська, 1 керував автомобілем KIA VENGA н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП СОР «ОКМЦСНЗ» № 985 від 19.05.2020, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Дмитренка В. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 136719 від 19.05.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- висновком КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 19.05.2020, згідно якого водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з патрульного поліцейського автомобіля та персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, згідно яких після зупинки т/з KIA VENGA н. з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 , не заперечуючи жодним чином факту керування автомобілем, погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений медичним закладом, якому не надано право проводити такі огляди, то вони не заслуговують на увагу, оскільки КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» є правонаступником КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер», який міститься в переліку акредитованих закладів охорони здоров`я і яким у свою чергу надається право проведення медичного огляду на стан сп`яніння водіїв т/з, що підтверджується копіями відповідних документів, наявних у матеріалах справи.

Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що долучені до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмові пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки хоча ці докази не є безпосереднім підтвердженням факту керування ОСОБА_2 т/з у стані алкогольного сп`яніння, але свідчать про те, що водій виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а не на місці зупинки автомобіля.

Суперечать дослідженим доказам у справі й доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_2 не відсторонений від керування т/з, так як згідно рапорту працівника поліції водій зачинив т/з та прослідував з поліцейськими у їх службовому автомобілі до медичного закладу для проведення огляду, що також узгоджується з відеозаписами подій та свідчить про фактичне відсторонення від керування т/з.

Відсутність у матеріалах справи доказів про вручення ОСОБА_2 примірнику висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння не свідчить про не дотримання п. 20 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та не впливає на викладені в постанові судді висновки щодо порушення ПДР.

Законність і правомірність дій працівників поліції щодо застосування до ОСОБА_2 спеціальних засобів не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції і віднесено до компетенції інших органів державної влади, які повинні проводити відповідну перевірку стосовно працівників поліції у межах закону та своїх повноважень.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо не роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_2 спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Є необгрунтованими доводи й про те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_2 в залученні захисника, так як з відеозапису убачається, що поліцейські не чинили останньому будь-яких перешкод у реалізації права скористатися послугами захисника у разі такої необхідності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за керування т/з особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а тому суддею суду першої інстанції правильно установлений цей факт. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких «водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння».

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння регламентований положеннями ст. 266 КУпАП, розділом Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділами І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою певну процедуру як направлення водіїв т/з для проведення огляду, так і безпосередньо його проведення.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на необ`єктивність та упередженість суду щодо дослідження доказів за власною ініціативою є необгрунтованими, оскільки суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги про надання працівниками поліції неповних відеозаписів.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.06.2020 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ДМИТРЕНКА В. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.