Справа № 308/4064/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративної правопорушення, які надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП, відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020 року о 23 год. 40 хв. та 26.04.2020 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Тиса», будучи особою, що підписала згоду на карнтин (самоізоляцію), покинув межі карантину (самоізоляції), які вказані у згоді, чим порушив вимоги п. ч постанови КМ України від 11.03.2020 року № 211 та постанови Головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21.03.2020 року № 2, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.07.2020 року об`єднано в одне провадження справи за № 308/4064/20 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП (суддя Крегул М.М.) та за № 308/44186/20 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП (суддя Крегул М.М.) та присвоєно справі єдиний номер № 308/4064/20.

ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду за адресою проживання вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення. Відомості щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Таким чином, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ передбачено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року № 241 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 », доповнено пунктом 3-2, який викладено у такій редакції: «Особи, що відвідували країни/регіони із місцевою передачею вірусу в громаді (крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті з особою, хворою на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), вважаються такими, що мали контакт з хворим на зазначену хворобу, і підлягають обов`язковій обсервації (ізоляції) протягом 14 днів після перетину державного кордону у спеціалізованих закладах, які визначаються Київською міською, обласними державними адміністраціями».

Разом з тим, Постановою Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 року № 2 «Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19) визначено, що відповідно до статті 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та з метою забезпечення вжиття належних протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19) на території України під час повернення громадян України з-за кордону в умовах дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановлено, серед іншого: впровадити використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів (далі інформована згода), що додається; встановити, що інформована згода підписується у двох примірниках особами, які здійснюють перетин державного кордону та щодо яких є підстави вважати, що вони були в контакті з особою, якій встановлено діагноз (або підозру) коронавірусної хвороби (COVID-19), а також в інших випадках, необхідних для здійснення протиепідемічних заходів. Державній прикордонній службі України: після проведення безконтактної термометрії, одержати від особи, яка здійснює перетин державного кордону, примірник інформованої згоди; надати особам, які здійснюють перетин державного кордону, пам`ятку про самоізоляцію та інформаційні матеріали щодо індивідуальних заходів профілактики; забезпечити передачу примірників інформованої згоди від відповідальних осіб Державної прикордонної служби України працівникам санітарно-карантинних підрозділів, у разі їх створення у пунктах пропуску через державний кордон України, або головному державному санітарному лікарю відповідної області.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 116529 від 23.04.2020 року та серії АА № 092320 від 26.04.2020 року, Рапортом працівника поліції від 26.04.2020р., наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами з боді-камер поліцейських, що містяться на DVD-дисках, які додані до протоколів, копією інформативної згоди ОСОБА_1 на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів від 18.04.2020 року.

Вказаними доказами встановлено, що ОСОБА_1 було підписано зобов`язання про самоізоляцію, відповідно до якого він 23.04.2020 року та 26.04.2020 року повинен був знаходитися на самоізоляції в АДРЕСА_1 , однак, залишив своє місце перебування. Іноземною державою, на території якої ОСОБА_1 перебував є -Чехія.

Доказів, які б спростовували наведені обставини не надано, а тому вищезазначені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, ступінь його вини, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 44-3, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул