Справа № 462/3907/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., за участю захисника Голуба С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 23.06.2020 о 03.20 год. по Повітряна, 57 у м.Львові керував транспортним засобом Xonda номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; поведінка, яка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимогу п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні захисник Голуб С.І. зазначив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, при цьому винуватість останнього у вчинені вказаного правопорушення спростовується консультативним висновком №9308 від 23.06.2020 та результатами токологічного дослідження №3617, з якого вбачається, що у крові концентрації етанолу не було виявлено. З цих причин захисник надав до суду клопотання, в якому просить закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особа несе відповідальність, передбачену санкцією ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративні правопорушення від 23.06.2020 серії ДПР18 №522176; довідкою інспектора поліції від 26.06.2020; писмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.06.2020; відеозаписами з нагрудної камери спостереження працівників патрульної поліції.

Крім цього, суддя не приймає до уваги консультативний висновок №9308 від 23.06.2020 та результати токологічного дослідження №3617, оскільки дії ОСОБА_1 кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, відповідні заперечення захисника суддя розцінює як спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення та відхиляє їх.

Як передбачено ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.40-1, 283, 284 КУпАП,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника адвоката Голуба С.І. про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:

Оригінал постанови.