Номер провадження 3/521/5650/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справи, які надійшли з Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП України в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 липня 2020 року серії АПР18 №647946 ОСОБА_1 19 червня 2020 року о 22 годині 30 хвилин знаходячись за місцем мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою, ображав, завдав фізичного болю дружині, чим вчинив домашнє психологічне та фізичне насильство.

02 липня 2020 року інспектором Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення його дії кваліфіковані як вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР 18 647957 від 02 липня 2020 року серії АПР №647957 ОСОБА_1 02 липня 2020 року о 21 годині 00 хвилин знаходячись за місцем мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою, ображав, погрожував, чим вчинив домашнє психологічне насильство щодо дружини.

02 липня 2020 року інспектором Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення його дії кваліфіковані як вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.173-2 КпАП України відносно ОСОБА_1 були об`єднанні в одне провадження та їм присвоєно єдиний реєстраційний номер.

ОСОБА_1 будучи допитаний у судовому засіданні винним себе не визнав та показав, що 19 червня 2020 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, він з роботи повернувся додому. В дома в цей час знаходилась його дружина - ОСОБА_2 та сваха ОСОБА_3 . Десь через хвилин п`ятнадцять до них прийшла подруга дружини ОСОБА_4 , яка принесла з собою чотири баночки пива. Він разом з ними сидів за одним столом спілкувався, також вони вживали пиво. Через півтори години ОСОБА_4 пішла додому, сваха ОСОБА_3 , піднялась на другий поверх, де лягла спати. Він вирішив перекурити, заглянувши до шафи щоб узяти сигарети, однак їх там не виявилося. Тоді він вийшов на загальний коридор, де курила його дружина, та запитав у неї: « Де його сигарети?», на що вона йому в грубій формі відповіла, що сигарети в квартирі. Коли він зайшов до квартири, то почув, що на коридорі щось впало, він одразу вибіг подивитись, що сталось, та побачив у дружини на обличчі красну пляму, дружина тут же почала голосно кричати та кликати на допомогу, на її крики вибігли сусіди. Дружина говорила сусідам, що він її нібито побив.

ОСОБА_1 заперечував факт того, що він вдарив свою дружину та припустив, що вона сама вдарилась, оскільки пляма на обличчі була характерна для удару об коліно.

По обставинам події яка сталася 02 липня 2020 року, ОСОБА_1 показав, що у зазначений день його дружина - ОСОБА_2 попросила надати їй ключі від роботи, які вона в подальшому поклала до своєї сумки. Однак через деякий час вона почала звинувачувати його, що у неї з сумки зникли ключі які він їй перед цим передав, він дружині сказав, що ключі не брав. Тоді він взяв її сумку, в яку дружина поклала ключі, та з неї випали саме ті ключі які вона шукала.

ОСОБА_5 будучи допитана у судовому засіданні пояснила, що 02 липня 2020 року її сваха ОСОБА_3 наготувала чебуреків. У вечірній час до неї в гості прийшла подруга ОСОБА_4 , яка принесла с собою чотири баночки пива та рибу. Її чоловік разом з ними сидів за столом та всі вживали пиво. ОСОБА_1 у присутності сторонніх осіб вів себе добре, адекватно. Через деякий час ОСОБА_4 пішла додому, а її сваха піднялась на другий поверх, де лягла спати. Вона вийшла на загальний коридор щоб курити, у цей час вийшов її чоловік і почав висловлюватись на її адресу нецензурною лайкою, провокував її, схопив за волосся та вдарив кулаком по обличчю, удар прийшовся в ліве око. Від болю вона стала кричати, на її крик вибігли сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , остання почала її заспокоювати, а чоловік у цей час зайшов до квартири. Заспокоївшись вона викликала співробітників поліції, а 22 червня 2020 року написала заяву начальнику Малиновського ВП про те, що 19.06.2020 року її чоловік у вечірній час доби, застосував відносно неї фізичну силу та висловлювався нецензурною лайкою.

Також, 02 липня 2020 року вона попросила чоловіка віддати їй ключі від роботи, він ключі їй повернув, після чого вона поклала їх до своєї сумки. У вечірній час доби вона виявила, що у сумці ключі відсутні. Вона запитала у чоловіка: «Де ключі?», у відповідь він сказав що їх не брав. Через деякий час вона знову запитала: «Де ключі ?» тоді чоловік взяв сумку та почав витрушувати, з неї випали її особисті речі, а також ключі. ОСОБА_5 припустила, що чоловік хоче з неї зробити хвору людину, щоб помістити до психіатричної лікарні. Вона неодноразово перевіряла сумку, та ключів там не було, потерпіла припустила, що чоловік спочатку забрав ключ із сумки, а потім поклав їх назад.

За клопотанням ОСОБА_5 у судовому засідання була допитана ОСОБА_8 , яка повідомила суду наступні обставини.

19 червня 2020 року вона прийшла до своєї подруги ОСОБА_5 , та принесла чотири банки пива, оскільки ОСОБА_3 (сваха ОСОБА_5 ) приготувала для неї чебуреки. Вона разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розмовляли між собою, а також вживали пиво. Через хвилин сорок вона була вимушена залишити квартиру ОСОБА_9 , так як їй необхідно було іти на роботу. За той час, що вона знаходилась у ОСОБА_9 ніяких конфліктних ситуацій між подружжям ніяких не виникало. Про інцидент який стався 19 червня 2020 року їй стало відомо від ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 було заявлено клопотання про допит в якості свідка сусідку- ОСОБА_10 , забезпеченням явки до суду якої ОСОБА_5 взяла на себе. Разом з тим, у судові засідання які були призначені на 17 липня та 28 липня 2020 року ОСОБА_10 до суду не з`явилась. З пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_11 відмовилась з`являтись у судове засідання та надавати пояснення по обставинам справи, оскільки не хоче наживати ворогів в особі ОСОБА_1 .

З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_10 свідком події яка сталась 19 червня 2020 року та 02 липня 2020 року не була, остання лише заспокоювала її 19 червня 2020 року після того як ОСОБА_1 вдарив її по обличчю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу та свідка, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступного.

Статтею 7 КАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України характеризується зокрема вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто підлягає обов`язковому з`ясуванню характер вчиненого насильства та його наслідки у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення.

Лише за наявності цих даних можливо зробити висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України у виді здійснення насильства у сім`ї.

Між тим, із протоколів про адміністративні правопорушення складені відносно ОСОБА_1 вбачається, що обставини завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої під час провадження у цій справі не з`ясовувались, у протоколі про адміністративне правопорушення ці наслідки зазначені не були.

У протоколі серія АПР 18 № 647946 інспектором зазначено, що ОСОБА_1 завдав фізичного болю, разом з тим не розкрито в чому виражалось завдання останнім фізичного болю. Крім того як в протоколі серія АПР 18 № 647946 так і в протоколі серія АПР 18 647957 не зазначається повні анкетні дані особи по відношенню до якої було вчинено домашнє насильство, інспектором лише зазначається статус, а саме те що домашнє насильство вчинено по відношенню до дружини.

Наведене указує на те, що в ході провадження у цій справі особою, яка складала протоколи про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, а ОСОБА_1 фактично не було висунуте обвинувачення у вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом встановлено, що атмосфера взаєморозуміння у цій родині відсутня, що тягне за собою словесні перепалки та виникнення конфлікту, однак в даному випадку суд не може погодитись з тим, що саме ОСОБА_1 вчинив конфлікт 19 червня 2020 року, оскільки відповідно до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_5 постійно провокує останнього на конфлікті ситуації. Крім того, слід звернути увагу і на те, що під час розгляду справи у судових засіданнях ОСОБА_5 неодноразово словесно намагалась провокувати ОСОБА_1 , що не виключає можливість настання конфлікту 19 червня 2020 року через провокаційні дії саме з боку ОСОБА_5 .

Пояснення свідка ОСОБА_8 суд не може покласти за основу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-1 КпАП України, оскільки вказана особа безпосередньо свідком події яка сталась 19 червня 2020 року о 22 годині 30 не була. Крім того, остання в судовому засідання зазначила, що до її уходу конфліктних ситуацій між подружжям не виникало.

Суд не визнає належний та допустимий доказ винуватості ОСОБА_1 наданий інспектором відеозапис, при цьому виходить з наступного.

Під час відтворення судом відеозапису який міститься на диску, судом встановлено, що відеозаписи ніякого відношення до події яка відбулась 19 червня 2020 року та 02 липня 2020 року не має, тому ніякої доказової бази в собі не несе, а тільки підтверджує, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, та виникають перепалки ініціаторами якої вони виступають обидва, шляхом провокування один одного на конфлікт.

Щодо події яка описана в протоколі серія АПР 18 647957 від 02 липня 2020 року, то варто звернути увагу, що з наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 забрав у неї ключі, після її прохання повернув їх, однак, як припустила остання, потім він їх знову забрав, після чого ключі опинились у сумці куди вона її поклала раніше. Разом з тим в протоколі вказана обставина не зазначена.

Описані у протоколах події підпадають під поняття конфлікт - ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Під час розгляду справи встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 вчинив таку форму домашнього насильства як психологічне або фізичне насильство щодо своєї дружини, оскільки з протоколу та наданих доказів не вбачається які саме дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 чи викликали вони будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Твердження ОСОБА_5 про те, що 19 червня 2020 року ОСОБА_1 вдарив її по обличчю, у судових засіданнях свого підтвердження не знайшли. Також, ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалів, не вказано, чи проводилось безпосередньо обстеження потерпілої судово - медичним експертом, не зазначено, яка саме шкода фізичному здоров`ю потерпілої була спричинена, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУаАП.

Викладені в протоколах обставини фактично ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_5 та не підтверджуються доказами, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відтак, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та досліджені під час судового розгляду, приходжу до висновку, що відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 283 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, закрити відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілою до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко