Провадження № 3/734/922/20 Справа № 734/1490/20
ПОСТАНОВА

іменем України

10 серпня 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Козелецького відділення поліції Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 травня 2020 року о 17 годині 40 хвилин в Чернігівській області Козелецькому районі смт Козелець по вулиці Селянська, 23 керував мопедом «Альфа» /без номерного знаку/ з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога та за допомогою приладу «Драгер», водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 221810, поясненнями свідків, CD - диск, рапорт інспектора СРПП № 4 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Вакули Є.М., приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібраними по справі доказами у їх сукупності.

Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), який набрав чинності 1 липня 2020 року, крім іншого, було криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст. 286-1 КК України).

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 подія мала місце 29 травня 2020 року.

Закон № 2617-VIII відповідно до п. 1 «Прикінцевих та перехідних положень» набрав законної сили 01 липня 2020 року. Тобто, з 01 липня 2020 року керування транспортним засобом у стані сп`яніння відноситься до кримінальних проступків.

В результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ, який 2 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті "Голос України", тобто набрав чинності.

Вказаним Законом № 720-ІХ внесено зміни до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме:

1) у пункті 1:

підпункти 2-4, 7 виключити; [пункт 4 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, щодо зміни ст. 130 КУпАП]

підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити [п.171 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 щодо введення в дію ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»].

Однак, Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 року (про доповнення ст. 286-1 КК України та зміни ст. 130 КУпАП) набрав законної сили 01 липня 2020 року. Отже, вказані зміни не вдалось привести в дію, у зв`язку з тим, що Закон № 720-ІХ набрав чинності на третій день, після набрання чинності вищевказаного Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 , а саме 03 липня 2020 року. При цьому, такі зміни суперечать чинному на той час Закону України № 619-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури внесення змін» від 19.05.2020 року, відповідно до якого зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Оскільки відповідальність ніхто не скасовував, а навпаки її посилили, то за проступок, вчинений до 1 липня, особа має бути покарана за ст. 130 КУпАП, яка діяла на той час.

Отже, з урахуванням положення ч. 5 ст. 94 Конституції України, відповідно до якого закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування, положення ч. 6 ст. 3 КК, ч. 3 ст. 1 КПК, ч. 4 ст. 2 КУпАП, а також позиції Конституційного Суду України, викладеної в низці його рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію, ст. 286-1 КК України на сьогодні є чинною, а отже ОСОБА_1 можна притягнути до відповідальності за ст. 130 КУпАП за вказані дії, оскільки відбувалося посилення відповідальності за певні дії, а не скасування такої відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення судом не було встановлено.

Враховуючи характер вчиненного правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд визнає ОСОБА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. та стягнути в дохід держави грошові кошти в розмірі 420 грн. 40 коп. судового збору.

У відповідності до п. 28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 листопада 2005 року, зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли вина особа не отримувала такого права.

Згідно з довідкою, наданою за підписом інспектора СРПП № 2 Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Т.В. Шарак, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, що унеможливлює накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, тобто, в даному випадку санкція застосовується за ч. 1 ст. 130 КУпАП як до іншої особи, оскільки ОСОБА_1 не є водієм в розумінні Закону України «Про дорожній рух».

Керуючись ст. 33, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП /в редакції, чинній за станом на 29 травня 2020 року/, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 10 200 (десять тисячдвісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави грошові кошти в розмірі 420 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскарженапротягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області О.А. Бузунко