ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/937/20 Справа № 175/1085/16-п Суддя у 1-й інстанції - Воздвиженський О. Л. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Орджонікідзе Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин. Стягнуто судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 , поза межами строку його апеляційного оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк на оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що справу розглянуто за його відсутності, про розгляд справи суд його не повідомляв, та копію постанови йому не надсилалось. При цьому, про існування постанови він дізнався через 4 роки від дільничного інспектора, який повідомив про необхідність застосування до нього адміністративного арешту, тому вважає, що строк оскарження постанови пропущено із поважних причин, та він підлягає поновленню.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , його захисника Савко Д.Ю, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, потерпілу ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 01 березня 2016 року. Окрім того, ОСОБА_1 був повідомлений судом першої інстанції про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього на 06 квітня 2016 року о 10.00 год, що підтверджується СМС - повідомленням про доставку тексту судової повістки, однак в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини свого неприбуття, клопотання про відкладання розгляду справи суду не надавав.

Окрім того, 14 квітня 2016 року копію постанови було направлено ОСОБА_1 за адресою його мешкання, вказаною ним в протоколі про адміністративне правопорушення, та отримано ним 22 квітня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та підписом в ньому.

Між тим, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 20 липня 2020 року, тобто поза межами 10-денного строку оскарження судового рішення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що справу розглянуто за його відсутністю та копію постанови він не отримував.

Разом із цим, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не наведено ніяких мотивів, які б свідчили про поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження постанови.

Доводи скарги про те, що про притягнення його до адміністративної відповідальності повідомив дільничний інспектор тільки через 4 роки, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, та розгляд справи судом першої інстанції, не вжив заходів для явки до суду, що апеляційний суд сприймає як спробу уникнути накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість для отримання інформації щодо стану розгляду справи щодо нього та прийнятого судового рішення та, у визначений ст. 294 КУпАП строк, подати апеляційну скаргу на постанову.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_1 в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не навів жодної об`єктивної обставини, яка перешкоджала йому реалізувати право на апеляційне оскарження постанови в передбачений законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для його поновлення не має.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко