КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 250477 20 квітня 2020 року о 08 год. в м. Київ, вул. Мілютенко, 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CITROEN» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARNK-0543 в присутності двох свідків, результат тесту позитивний 0.28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, повернути для перегляду справу до суду першої інстанції до іншого судді.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, судом не врахований той факт, що він вперше притягується до адміністративного покарання за водіння в стані, начебто, алкогольного сп`яніння. Зазначає про те, що за 11 років досвіду мав лише одне не значне порушення, те, що він є батьком трьох малолітніх дітей, працює таксистом в компанії «Планета » та «Таксі 2255», і його автомобіль Сітроен-Берлінго, номерний знак НОМЕР_1 - єдиний засіб заробітку та фінансового забезпечення родини.

По обставинах справи ОСОБА_1 зазначив про те, що вранці о 8 год. 20 квітня 2020 року, на другий день православної Пасхи, він був зупинений патрулем на вулиці Мілютенка, 19, в м. Києві, при цьому правил дорожнього руху він не порушував, не дивлячись на те, що він дуже спішив.

Як вказав апелянт, у його доньки - ОСОБА_2 , 2012 року народження, почався приступ стенозного кашлю, і він їхав до аптеки за ліками для доньки. Як вказав апелянт, донька має алергічний стенозний кашель на дим і під час лісових пожеж, що тривали майже весь квітень 2020 року в Житомирський, Київський та Чернігівській областях і забрудненого повітря в місті Києві, дуже хворіла. Донька почала задихатись, втратила голос, її гортань та легені обтікали, в неї постійно боліла голова, дитина майже нічого не їла. Дитині частково дали ліки, але препаратів « Феністіл » та « Амброл », які є основними в її лікуванні, закінчились, а приступ кашлю ніяк не спинявся, дитина вже почала синіти. Ліки, які знімають стенозний кашель у доньки, продаються далеко не у всіх аптеках, і він їхав в БСМП в цілодобову аптеку, де чітко знав, що ліки там є. Саме тоді апелянт був зупинений патрулем поліції. Не заперечує, що напередодні, на Пасху, вживав алкоголь, але вважав, що алкоголь виветрився. Він почував себе нормально. Наголосив на тому, що був зовсім тверезий, був в нервовому стані, але абсолютно не був п`яним, почував себе добре. Ніяких ознак сп`яніння не було. Він не врахував той факт, що міг проміле алкогольні ще додати випитий ним корвалол, який був на спиртовій основі. Акт огляду на алкогольне сп`яніння показав - 0.28 проміле.

Також ОСОБА_1 звернув увагу на те, що дозволена доза алкоголю в Україні-0.20 проміле. У нього цей показник був вище на 0.08 проміле. В складеному протоколі патрульними не вказано, що він (апелянт) не мав жоден з явних ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджує правдивість його слів. Зазначив також, що йому не було запропоновано патрульними пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, хоча він впевнений, що цей огляд показав би, що він тверезий. Він просив ще повторний аналіз на алкоголь через 15 хв., але йому було відмовлено. Вважає цей факт грубим порушенням з боку патрульних, а правдивість його слів підтверджують відеоматеріали, що є у справі.

Як вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , він працює таксистом, докази про це суду надав, суд під сумнів цей факт не ставив. Автомобіль та права на керування автомобілем - це його знаряддя праці. В своєму запереченні, що він надав суду просив закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, та хотів в першу чергу, щоб повернули йому водійське посвідчення, адже керуванням авто він заробляє на життя своєї багатодітної родини.

З посиланням на положення Основного Закону - Конституцію України, ст. 6 Конвенції ООН «Про права дитини» (1989 р.), «Всесвітню декларацію про забезпечення виживання, захисту і розвитку дітей» (1990 р.). до яких приєдналась і Україна у 1991 році, яка визначає життя дитини, як найвищу цінність. Так, апелянт зазначає, що порушив Закон тим, що сів за кермо, випивши напередодні спиртний напій, але зробив це тому, щоб рятувати життя дитини.

Дослідивши матеріали справи та надані додатково апелянтом докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, разом з тим не врахував обставини, які мають істотне значення для прийняття рішення у справі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував обставин, які зафіксовані у матеріалах справи, проте, вказав, що він вимушений був їхати в аптеку для придбання ліків для доньки. Більш того, він просив поліцейських повторно пройти огляд, оскільки вважав, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На питання, чому не викликав «швидку допомогу», ОСОБА_1 пояснив, що з огляду на те,що було введено карантин у зв`язку з короновірусом та з огляду на те, що раніше швидку вони очікували досить тривалий час, вони намагалися своїми силами купірувати напад у дитини за допомогою ліків. Однак, ліки на той час закінчилися. В той же день вони вимушені були у зв`язку із станом здоров`я дитини звернутися до лікаря, оскільки сморід та дим, який був на вулиці, не давали доньці можливості прийти до нормального стану.

Вказані обставини зафіксовані і на відеозапису, наявному у матеріалах справи, а також записані власноручно ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено, що довелось сісти за кермо, щоб з`їздити до аптеки за ліками для дитини (ас 1, 7).

З долучених під час апеляційного розгляду копій з амбулаторної картки хворого, оригінал якої був оглянутий під час апеляційного розгляду, підтверджується факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає хронічним захворюванням. 20 квітня 2020 року лікарем на дому встановлено, що дитина хворіє 2 день, звернулась з нападом гострого стенозного кашлю, дихання - явища бронхоспазма, сухі, свистящі хрипи. Дитині прописане лікування.

Згідно з довідкою з історії розвитку хвороби ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні з 20 квітня 2020 року по 24 квітня 2020 року з діагнозом: стенозуючий ларинготрахеїт. Станом на 24 квітня 2020 року дихання жорстке, хрипів немає.

За змістом ст. 17 КУпАП особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративні відповідальності.

Статтею 18 КУпАП визначене поняття «стану крайньої необхідності». Відповідно до цієї норми закону станом крайньої необхідності є вчинення дії, що передбачена нормами КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Матеріали справи вказують на те, що у момент, коли ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, він їхав для придбання ліків у зв`язку з тим, що його дитина була у важкому стані і потребувала медичної допомоги. Дана обставина підтверджується відповідними медичними документами.

Наведені обставини вказують на те, що дії ОСОБА_1 були викликані виключно необхідністю надання негайної медичної допомоги дитині, яка перебувала у небезпечному для життя стані.

На думку апеляційного суду, відвернути можливі наслідки, які б могли настати, якщо б дитині не було надано вчасно допомоги, за умов які склалися на той час, з урахуванням всіх об`єктивних на той час обставин, а саме: введенням карантину, задимленням повітря в м. Києві через пожежі в області, що є загальновідомим фактом, можливо було лише шляхом придбання необхідних ліків для дитини для надання необхідної їй допомоги.

При цьому апеляційний суд враховує, що у ОСОБА_1 перевищення проміллє у видихаємому повітрі на 0,08 промілє.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньою необхідністю, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 17 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати. Прийняти нову постанову: звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17 КУпАП, у зв`язку із перебуванням у стані крайньої необхідності, провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва