Справа № 367/4954/20
Провадження №3/367/1856/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Сіренко Р.В.,

за участі особи, що притягається

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

захисника Нагорного О.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слюсарем в ТОВ «Час газу», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 207268 від 07.08.2020року, 16.05.2020 року гр.. ОСОБА_1 , вчинив насилля відносно своєї дружини, а саме не випускав з дому. Також 02.08.2020року вчинив психологічний тиск відносно дружини ОСОБА_2 , в телефонній розмові погрожував вивезти спільну дитину у м. Житомир, тим самим здійснив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав, з протоколом не погодився та пояснив, що 16.05.2020року дійсно до них приїжджали працівники поліції, яких викликали сусіди, оскільки вони з дружиною дуже голосно сперечались та з`ясовували стосунки. На момент прибуття працівників поліції, вони вже помирились і дружина відмовилась писати заяву. Зазначив, що образливих слів в бік дружини не висловлював та психологічного тиску не чинив. Щодо подій, які відбулися 02.08.2020року пояснив, що 29.07.2020року вони з дружиною посварились, він її сильно обідив і вона пішла з дому, залишивши на нього їхню спільну дитину, 2015р.н.. ОСОБА_1 повідомив, що 01.08.2020року він зателефонував дружині та вони домовились зустрітись 02.08.2020року, але зустрітись в них не вийшло по причині поганого самопочуття дружини. Зазначив, що він не погрожував своїй дружині та не чинив психологічного тиску на неї, не погрожував вивести їхню дитину до міста Житомир.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Нагорний О.В. просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 16.05.2020року вони дуже сильно посварились і сусіди викликали поліцію, але на момент їх приїзду вони з чоловіком помирились і вона не стала писати заяву. Зазначила, що з боку чоловіка не надходило образ та не вчинявся психологічний тиск. Повідомила, що 29.07.2020року вони з чоловіком, ОСОБА_1 , дуже сильно посварились і вона після роботи одразу поїхала до м. Києва до подруги в гості, відключивши при цьому телефон, а їхня спільна дитина лишилась з чоловіком дома. Вважала, що він вчиняє щодо неї тиск, але образ з його боку не було. Також пояснила, що 01.08.2020року до неї зателефонував чоловік і вони домовились зустрітись 02.08.2020року. Але вона 02.08.2020року погано себе почувала, тому вони не змогли зустрітись і він по телефону повідомив, що відвезе дитину до м. Житомира. Зазначила, що заяву написала, оскільки була дуже ображена на чоловіка та на той час вважала, що чоловік їй погрожує, хоча погроз з його боку не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до такого.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У протоколі іде мова про учинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності насильства та психологічного тиску.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У ході судового розгляду, факту того, що у конфліктній ситуації, у розумінні ст. 1 Закону, з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дій, які б підпадали під поняття психологічне насильство не установлено.

Як і факту того, що з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надходили погрози та вчинявся психологічний тиск, що викликав у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Уточнювати, редагувати протокол з цього питання суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

А, інших доказів, які б, були належними та допустимими, та підтверджували дані вказані у протоколі матеріали справи не містять.

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості винувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173-2 КУпАП, а саме учиненні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , насильства та психологічного тиску відносно свої дружини ОСОБА_2 , є сумнівною, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дійсним є лише факт того, що сталась конфліктна ситуація, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Типи конфліктів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Щоб подолати конфлікту ситуації слід знайти коріння її зародження, визначити сфери, причини і рівень; проаналізувати власні почуття та емоції щодо конфлікту; зрозуміти глибинні інтереси кожного учасника конфлікту; обрати оптимальну модель поведінки; запропонувати ідеї щодо вирішення конфлікту, які задовольняють усі сторони; обрати правильне рішення та втілити його в життя.

Не у компетенції суду урегульовувати конфлікті ситуації в родині у порядку норм КУпАП, так як не кожен конфлікт є домашнім насильством.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1) ст. 247 наведеного Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Я.В. Шестопалова