Дата документу Справа № 321/577/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/577/20 Головуючий в 1 інст. Машкіна Н.В.
Провадження №33/807/465/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника - адвоката Ганюкова В.Д., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.04.2020 року о 11 год. 50 хв. в смт.Михайлівка по вул. Шкільна,1, Михайлівського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, зірна зміна забарвлення шкіри (покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу алкотестера Алкафор 6610 та проведення огляду відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова суду незаконна і підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, 26.04.2020 року автомобілем керував ОСОБА_2 , що також може підтвердити свідок ОСОБА_3 . На вимогу поліцейських їх було зупинено, і на ОСОБА_2 складений протокол за відсутність страхового полісу. Поліцейські вимагали кошти за повернення посвідчення ОСОБА_2 , апелянт виявив бажання привезти кошти, на що поліцейські запропонували записати відео, де він керує автомобілем задля гарантій, ОСОБА_1 погодився. Після чого, вони зімітували мою зупинку і запропонували пройти мені огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту, на що я відмовився, в дійсності автомобілем не керував, при цьому, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. Вказує, що він передав 3000 грн. поліцейським, а пізніше йому прийшла судова повістка до суду. Зазначає, що його покази можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були учасниками події. Крім того, протокол складений з порушеннями, а саме: в протоколі відсутні його пояснення, невірно вказано місце зупинки транспортного засобу та час вчиненого правопорушення, копія протоколу апелянту не вручена, а відеозаписи складаються із нарізок. Отже, докази, на які послався суд слід визнати недопустимими доказами. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Ганюкова В.Д. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи вважав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Також суд вказав, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції, а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, записом на ДВД-диску та актом, складеним за участю свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Натомість, суд першої інстанції не проаналізував докази у їх сукупності, залишив без належної уваги покази ОСОБА_1 , який заперечував факт керування транспортним засобом, покази свідка ОСОБА_2 , який підтвердив покази ОСОБА_1 , постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , відеозапис події.

Так, ОСОБА_1 у місцевому суді показав, що 26.04.2020 року в нього виникла невідкладна потреба поїхати в смт. Михайлівка. Оскільки напередодні він вживав алкоголь, то на його прохання транспортним засобом ІЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в його користуванні, керував ОСОБА_2 , який в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Разом з ним та ОСОБА_2 до смт. Михайлівка поїхав їх знайомий ОСОБА_3 . Під час руху автомобіль був зупинений працівниками поліції. При перевірці документів було встановлено відсутність страхового полісу, за що до ОСОБА_2 був застосований штраф в сумі 425 грн. Коли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходилися біля поліцейського автомобіля працівники поліції вмовили його ( ОСОБА_1 ) сісти за кермо, пояснюючи це необхідністю здійснити фото фіксацію як гарантію задля повернення вилучених у ОСОБА_6 прав. Виконуючи вимогу працівників поліції ОСОБА_1 сів за кермо, проте в дійсності транспортним засобом не керував. В цей час йому запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. Ніяких свідків на місці зупинки транспортного засобу не було. Свою відмову пояснює незаконністю вимог працівників поліції, оскільки він не водій.

Свідок ОСОБА_2 показав, що дійсно на прохання ОСОБА_1 він повіз його на належному останньому автомобілі в смт. Михайлівку. Разом з ними поїхав ОСОБА_3 . Під час керування ним автомобіль був зупинений працівниками поліції. При перевірці документів було встановлено відсутність страхового полісу, за що йому виписали штраф в сумі 425 грн., який на теперішній час сплатив ОСОБА_1 , оскільки він є власником транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції підтвердив факт вилучення працівниками поліції у нього прав і зняття відео працівниками поліції за участю ОСОБА_1 , на що останній погодився з метою повернення прав керування транспортним засобом на його ( ОСОБА_2 ) ім`я. Перебуваючи біля поліцейського автомобіля разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 бачив, як ОСОБА_1 сідав за кермо свого автомобіля, проте не керував ним і відразу ж вийшов на вимогу працівника поліції. Ніяких свідків на місці зупинки транспортного засобу не було.

Свідок ОСОБА_3 у суді першої інстанції також підтверджував факт керування 26.04.2020 року автомобілем саме ОСОБА_2 . Вказував на зупинку транспортного засобу працівниками поліції, встановлення ними відсутності страхового полісу, за що до був виписаний штраф в сумі 425 грн. також свідок вказував на те, що надалі ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля, проте не керував ним і відразу ж вийшов на вимогу працівника поліції. ОСОБА_3 заперечував перебування свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, пояснення свідків узгоджуються між собою та відтворюють події зупинки транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Однак, в ході апеляційного розгляду встановлено, що покази надані ОСОБА_1 та наведеними вище свідками щодо відсутності страхового полісу та подальше складення відносно ОСОБА_2 постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с. 35), яка датована 26.04.2020 року об 11.08 год., а місцем розгляду зазначено адресу смт. Михайлівка, вул. Шкільна, 1, поряд із відомостями складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за події 26.04.2020 року об 11.56 год. співпадають між собою та відтворюють події зупинки транспортного засобу.

До показів свідка ОСОБА_4 , наданими у суді першої інстанції апеляційний суд ставиться критично, оскільки останній зазначає, що обличчя водія він не розгледів, разом з тим, вказує, що бачив ще двох чоловіків більш старшого віку.

Загалом зміст наведених у оскаржуваному рішенні показів свідка ОСОБА_4 не вказують на те, що останній був очевидцем певних подій, які відбувалися саме 26.04.2020 року за участю ОСОБА_1 та транспортного засобу ІЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того даний свідок зазначав про перебування водія у медичній масці. Натомість, оглянуте відео вказує на те, що ОСОБА_1 у медичній масці не перебував.

Отже, на думку апеляційного суду логічні та послідовні показання зазначених осіб звертають на себе увагу, що ставить під сумнів подальше складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП .

Оглянуте відео містить два файли з двома нарізками, які беззаперечно не засвідчують факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . При цьому, один файл містить відео руху транспортного засобу, в якому чітко вбачається присутність трьох осіб. Наступне відео фіксує вихід чоловіка з водійського сидіння за відсутності у транспортному засобі інших осіб.

В протоколі, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу алкотестера Алкафор 6610 та проведення огляду відмовився у присутності двох свідків.

Проте, з оглянутого відео не вбачається присутності інших осіб (свідків), крім ОСОБА_1 , що також підтверджує покази ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відсутності вказаних у протоколі свідків при засвідченні факту відмови, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП.

Отже, досліджені у судовому засіданні докази не здатні спростувати доводи ОСОБА_1 про події, за яких було відносно нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надані до протоколу докази не засвідчують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вимагає задоволення апеляційного скарги та скасування постанови судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник