Справа№938/290/20
Провадження № 3/938/132/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Яремчанського міського суду Івано-Франківського областіі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, - за ст. 124, ст.122-4, ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на огорожу, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим допустив порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 , 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Таким чином, вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 , 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України визнав, пояснив, що він 07.06.2020 їхав додому в присілок ОСОБА_2 . Внаслідок того, що дорога грунтова, його автомобіль занесло в огорожу сусідів, яку він пошкодив. Вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.122-4, ч.1 ст.130 КпАП України заперечив, вказав, що місце ДТП він не покидав та 08.06.2020 транспортним засобом взагалі не керував, а весь день знаходився вдома.

Адвокат ОСОБА_3 додатково пояснив, що працівники поліції прибули на місце ДТП вже на наступний день після ДТП, оскільки їх викликала потерпіла. ОСОБА_1 відмовився з результатами тесту приладу "Драгер" оскільки на час ДТП він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а вживав алкоголь вже на наступний день. Просить провадження в справі за ч.1 ст.130 КпАП України закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст.124, 122-4 КпАП України, і така підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №234778 від 08.06.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на огорожу, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим допустив порушення п.12.1 Правил дорожнього руху.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №234777 від 08.06.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Схемою місця ДТП, що мала місце 08.06.2020, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , якою зафіксовано зіткнення транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 з огорожею.

Рапортом старшого інспектора чергового СРПП №2 Верховинського ВП Ярослава Мартищука від 08.06.2020, з якого вбачається, що 08.06.2020 від ОСОБА_4 надійшло повідомлення на службу 102 про те, що 08.06.2020 о 18 год.27 хв за адресою АДРЕСА_2 , сусід у стані сп`яніння пошкодив сітку на приватній садибі заявниці заявниці та продовжує неадекватно поводитися.

Письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 від 08.06.2020, яка зазначила, що 08.06.2020 водій ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння заїхав в огорожу її присадибної ділянки та пошкодив сітку і стовп. Після того, як вона з своїм хлопцем ОСОБА_5 підійшли до нього, він почав її ображати, вів себе зухвало, після чого поїхав до себе додому.

З урахуванням наведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КпАП України.

При цьому, суд не враховує заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що подія мала місце 07.06.2020, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами, встановлено, що вчинення особою адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КпАП України мало місце 08.06.2020.

Відповідно до ч.2 ст.36 КпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини справи, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, передбаченої ст. 122-4 КпАП України.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з правопорушника судовий збір.

Щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України слід зазначити наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ст. 256 КпАП України, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст.213, 221 КпАП України, є лише розгляд справи.

Частиною першою статті 130 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із наведеної правової норми вбачається, що відповідальність особи за ч.1 ст.130 КпАП України наступає не в будь якому випадку відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а тієї особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

В той же час, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), є підставою для складення протоколу за ч.4 ст.130 КпАП України.

Як вбачається із представленого протоколу, уповноваженою посадовою особою складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України з підстав того, що він 08.06.2020 о 18 год 20 хв, в селищі Верховина, присілок ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, однак від проходження огляду у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі висновки не відповідають матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки жодних доказів про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перед пропозицією пройти медичне освідчення на стан сп`яніння керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння суду не представлено.

В той же час, із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце неподалік місця проживання ОСОБА_1 прибули безпосередньо до місця його проживання в селищі Верховина присілок ОСОБА_2 , після чого, згідно протоколу о 18.20 год. пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". На той момент ОСОБА_1 автомобілем не керував, такий знаходився в гаражі біля його будинку.

В той же час, як в судовому засіданні, так і під час відеозйомки ОСОБА_1 чітко і послідовно зазначав про те, що на час керування він був тверезий, визнавав, що вживав алкоголь після події перебуваючи вдома та знаючи, що з приводу самої пригоди більше ніяких подій не відбуватиметься, оскільки з потерпілою він все владнав. Вказані обставини потерпіла в судовому засіданні не спростувала, в судове засідання за викликом не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обстави, у суду відсутні підстави вважати доведеним факт, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності 08.06.2020 о 18.20 год. керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що в свою чергу виключає в його діях склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України при його відмові від проходження огляду на стан сп`яніння о 18.20 год. 08.06.2020.

На переконання суду факт вживання алкоголю ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди мав бути належно оцінений працівником поліції на момент складення протоколу у поєднанні з фактом залишення учасником місця події, що мало б знайти своє відображення у відповідних процесуальних документах.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення процедури складання протоколу за ч.1 ст.130 КпАП України в частині належного фіксування факту відмови особи проходити медичне освідчення за участю двох свідків. Як вбачається із протоколу, одним із двох свідків зазначений потерпіла ОСОБА_4 , яка є зацікавленою особою у даній справі, а відтак виключає принцип об`єктивності її дій на момент проведення освідчення особи на стан сп`яніння.

Оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 130 ч.1, ст.247 п. 1 ч. 1, 279, 280, 283, 284, 288, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст.124, ст.122-4 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КпАП України, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень нуль копійок).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.