Справа № 201/7077/20
Провадження №1-кс/201/2819/2020
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.02.2020р.,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою, в якій просить вважати поважною причиною пропуску строків подання скарги та поновити строки оскарження; задовольнити скаргу в повному обсязі та зобов`язати негайно прокуратуру Дніпропетровської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заяву про злочин та направити витяг з ЄРДР та постанову про визнання його потерпілим з пам`яткою потерпілого за вказаною в скарзі адресою.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 21.02.2020р. він особисто звернувся з заявою до прокуратури Дніпропетровської області про вчинення злочинів ОСОБА_2 , що мають ознаки складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ст. 15, ст. 372, ст. 375 КК України (притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, ухвали), відносно заявника, його представника та ОСОБА_3 , яка була зареєстрована.

17.04.2020р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сліщенка Ю.Г. повернуто скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області та Територіального управління ДБР, розташованого в м. Полтава, що полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР (справа № 932/4538/20, провадження №1-кс/932/2367/20).

Ухвала суду отримана особисто в приміщені Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 16.07.2020р., після особистого звернення, що на думку заявника, вважається поважною причиною для поновлення строків оскарження та подання скарги до суду належної юрисдикції. Матеріали скарги і сама скарга заявнику не поверталися.

Заявник надав до суду заяву, в якій просив вимоги скарги задовольнити, судове засідання провести за його відсутності та без фіксування технічними засобами, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

В обґрунтуванні клопотання про поновлення строку для подання скарги заявник зазначив, що 17.04.2020р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сліщенка Ю.Г. повернуто скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області та Територіального управління ДБР, розташованого в м. Полтава, що полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР (справа № 932/4538/20, провадження №1-кс/932/2367/20).

Ухвала суду отримана особисто в приміщені Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 16.07.2020р., після особистого звернення. Матеріали скарги і сама скарга заявнику не поверталися.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини тощо.

Враховуючи вищевикладене, суддя слідчий приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на подачу скарги та вважає за доцільне поновити цей строк.

З матеріалів скарги встановлено, що 21.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до прокуратури Дніпропетровської області про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_2 , що мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ст. 15, ст. 372, ст. 375 Кримінального Кодексу України (притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, ухвали), відносно заявника, його представника та ОСОБА_3 .

Відповідно до листа начальника відділу прокуратури області Царьова О. від 25.02.2020р., до прокуратури області надійшло звернення ОСОБА_1 щодо неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів у Дніпропетровській області та з інших питань. Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України досудове розслідування злочинів вчинених суддею та працівниками правоохоронних органів віднесено до підслідності Державного бюро розслідувань. За викладено, заява ОСОБА_1 скерована за належністю для розгляду та прийняття рішення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві.

Отже, на час розгляду даної справи відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 21.02.2020р. до ЄРДР уповноваженою особою прокуратури області не внесені.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою прокуратури Дніпропетровської області не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві ОСОБА_1 від 21.02.2020р. безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Відповідно до ч. 7 ст. 214 КПК України якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ в Узагальненні практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування від 12 січня 2017 року, згідно з ч. 7 ст. 214 КПК України для дотримання правил підслідності передання наявних у прокурора матеріалів провадження має здійснюватися ним після внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, а не до цього.

Факти скерування кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування та отримання його останнім підтверджується внесенням до ЄРДР відомостей про рух кримінального провадження.

За викладеного, слідчий суддя критично оцінює твердження прокурора про невнесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку зі скеруванням заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Вирішуючи питання про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області винести постанову про визнання заявника потерпілим та вручити йому пам`ятку потерпілого, суд роз`яснює заявнику таке.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Однак, відповідно до матеріалів справи, слідчим не виносилася вмотивована постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 , яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відтак, слідчий суддя констатує, що у даному випадку відсутній предмет оскарження в порядку, визначеному ст. 303 КПК України.

Разом з тим, заявлена вимога ОСОБА_1 про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області винести постанову про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку потерпілого переліком ст. 303 КПК України не визначена.

Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України досудове розслідування злочинів вчинених суддею та працівниками правоохоронних органів віднесено до підслідності Державного бюро розслідувань.

Таким чином, з огляду на викладені положення кримінального процесуального закону та роз`яснення, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог скарги про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області винести постанову про визнання заявника потерпілим та вручити йому пам`ятку потерпілого.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 21.02.2020р. та надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подачі скарги на бездіяльність на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.02.2020р.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.02.2020р. задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 21.02.2020р. та надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.С. Наумова