Номер провадження: 33/813/869/20
Номер справи місцевого суду: 515/80/20
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Слюсара О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Тузли Татарбунарського району Одеської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн., без конфіскації. Стягнутий судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Відповідно до оскарженої постанови суду, 18 січня 2020 року о 09:50 год. ОСОБА_1 порушив режим охорони та використання території НПП «Тузлівські лимани», шляхом здійснення полювання в забороненому для цього місці, в межах території природно заповідного фонду. Громадянин ОСОБА_1 знаходився із розчехленою зібраною мисливською зброєю в межах прибережної смуги лиману Солоний, західний берег. У ОСОБА_1 добутих тварин не виявлено. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.91 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що розгляд справи відбувся без його участі та після проголошення постанови діяли карантинні обмеженні, а згідно Прикінцевих положень КУпАП, строки звернення на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії карантину.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином сповіщений про дату та час судового засідання, чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. При цьому йому не було відомо про сам факт складання протоколу, копію він не отримував та нічого не підписував.

Крім того, судом були порушені вимоги ст.38 КУпАП, оскільки з часу складання протоколу та винесення судом постанови пройшло 2 місяці та 14 днів.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на охоронній зоні зі зброєю при собі, при цьому ст.91 КУпАП встановлює відповідальність за здійснення забороненої господарської діяльності. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 полювання чи пострілів.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він взагалі не знаходився на території НПП «Тузловські лимани» та був на значній відстані від неї, на дорозі, біля лиману «Солоний».

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Слюсара О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був здійснений за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому в абзаці другому мотивувальної частини постанови суд зазначив: - «У судове засідання правопорушник не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, однак причину неявки суду не сповістив».

Разом з тим вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, в тому числі повідомлення про вручення поштового відправлення, телефонограми, які б підтверджували факт інформування ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось в приміщені Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 02 квітня 2020 року.

Відповідно до положень ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

При цьому апеляційний суд наголошує про те, що обов`язок щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду її справи покладається виключно на суд, в провадженні якого перебуває справа.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Апеляційним судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, чим були істотно порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 18 січня 2020 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7) ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи викладені в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.38, п.7) ст.247, п.2 ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.91 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.7) ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко