ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/69/20 Головуючий в 1-й інстанції - Жупанова І.Б.
Єдиний унікальний № 336/6655/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року стосовно неї, та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, 08.10.2019 року в ході розгляду матеріалу ЄО № 24651 від 19.09.2019 року був виявлений факт невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявився в тому, що останній 19.09.2019 року о 12-00 год. знаходячись в школі № 77, по вул. Памірська, 91 м. Запоріжжя, вдарив дівчинку ОСОБА_3 2010 року народження. Чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що про день та час розгляду справи вона була повідомлено фактично перед судовим засіданням та не мала можливості з`явитись в суд першої інстанції, проте суд розглянув справи без її участі, не дав можливості надати пояснення, чим порушив її право на захист.

Вказує, що ніколи раніше не притягалась до відповідальності, а стаття 184 КУпАП передбачає також стягнення у вигляді попередження. Натомість суд наклав на неї стягнення у вигляді штрафу, який для неї надто великий, оскільки вона виховує сина самостійно. А з урахуванням того, що конфлікт вичерпано та до неї у батьків ОСОБА_3 наразі немає претензій, у суду були всі підстави закрити провадження по справі.

Також зазначає, що не була присутня в суді першої інстанції, справа була розглянута без її участі, копію постанови отримала 01.12.2019 року, апеляційна скарга подана 11.12.2019 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження постанови пропущеним з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймала участі при розгляді справи, не змогла реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, копію постанови отримала поштою лише 01.12.2019 року, апеляційну скаргу подала 11.12.2019 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно дослідив докази, у справі про адміністративне правопорушення щодо особи, відносно якої складено протокол, вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах, та надав їм належну оцінку.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши належним чином матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2019 року серії ГР №285992, складений уповноваженою особою, письмові пояснення ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка свою провину у неналежному виконанні сина визнала та зобов`язалась посилити контроль за ним, копію консультативного висновку, відповідно до якого ОСОБА_3 завдано забій передньої стінки черевної порожнини, приходить до висновку про правильність встановлення районним судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою поліції, котре полягає в невиконанні своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2011 року народження, який 19.09.2019 року о 12-00 годині, знаходячись в школі № 77 вдарив дівчинку ОСОБА_3 2010 року народження.

Тим більше факт систематичного порушення ОСОБА_2 правил поведінки в навчальному закладі був підтверджений характеристикою, наданою директором школи та класним керівником, відповідно до якої ОСОБА_2 порушує правила поведінки, на уроках майже не сидить, на перервах часто ображає дітей, штовхає, обзиває нецензурними словами, б`є ногами, на зауваження вчителя не реагує (а.с.9-10).

При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені районним судом фактичні обставини справи.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

При розгляді справи районним судом істотних порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене як адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у її відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права - одне з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 15 листопада 2019 року. Між тим, про день та час розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена заздалегідь належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, в якому ОСОБА_1 особисто розписалась (а.с.17), однак до суду не з`явилась. Суд першої інстанції давав можливість ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні, але остання не скористалась своїм правом та ухилилась в судовому засіданні, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_1 належним чином викликалась в судове засідання, а отже суд мав достатні підстави розглядати справу без її участі.

Права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику її до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання їй можливості бути присутньою в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, натомість апелянт не скористався своїм правом та не з`явився в судове засідання апеляційної інстанції.

До того ж, вимогами ч.2 ст.268 КУпАП ця категорія справ, а саме невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, не передбачає обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про день та час розгляду справи.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, порушення, на які звертала увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, з урахуванням даних про її особу, мав всі підстави призначити їй стягнення у вигляді попередження, апеляційний суд вважає їх безпідставними.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у вигляді штрафу, в мінімальних його межах, встановлених цим Кодексом. Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 .

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/6655/19