ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 липня 2020 рокуСправа №: 695/1303/20
Номер провадження 3/695/1035/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли із Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого сиро-солільником ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 03.12.2019 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП,

за ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 31.05.2020 р., о 18-00 год., в м. Золотоноша по вул. Новоселівська, 2-А керував автомобілем ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку, відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином у встановленому законом порядку та строки шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка вказана в протоколі. Судову повістку отримав 19.06.2020 р.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`являється на виклики суду. Ці дії мають очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Водночас ЄСПЛ зазначає у п.35 вказаного вище рішення, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, те, що вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність останнього.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Хоча на час розгляду справи КУпАП не містить норми, яка передбачає відповідальність за відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак в результаті внесення змін юридична відповідальність за вказані у протоколі діяння не скасована, а посилена, оскільки, підпунктом 171 пункту 2 цього ж Закону встановлена кримінальна відповідальність (ст. 286-1 КК України) вказаних суб`єктів за вчинення діяння, яке складало об`єктивну сторону ст.130 КУпАП в редакції до 01.07.2020.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи, що згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, то діяння, вчинене до набрання вказаним Законом чинності, не є кримінально караним.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП (в редакції станом на час вчинення правопорушення), як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинена повторно протягом року.

Суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на думку судді, полягає у ризику піддання небезпеці життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Вина ОСОБА_1 стверджується зібраними по справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №492986 від 31.05.2020 р., письмовими поясненнями ОСОБА_4 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім для ОСОБА_1 буде адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому ч.2 ст.130 КУпАП (в редакції станом на час вчинення правопорушення) з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено справляння судового збору в разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (в редакції станом на час вчинення правопорушення ) та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн., який необхідно сплатити на рахунок: Отримувач: Золотонiське УК/Золотоноша/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 36774284, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UA0023007, Код класифікаціїї доходів бюджету: 21081100, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн., який необхідно сплатити на рахунок: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UА0026001, Код класифікаціїї доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко