Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС Державної митної служби України Зубенка І.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Д.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Державної митної служби України Іванус В.,

в с т а н о в и в :

постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2019 року провадження в справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу передбаченого ст. 472 МК України порушення митних правил.

Згідно постанови, 05.09.2019 року о 22год. 40 хв. у зону митного контролю на ділянку «В`їзд митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав автобус марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із причепом марки «Rydwan» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 , що прямував у приватних справах із Чехії в Україну. Також у транспортному засобі слідували пасажири у кількості 20 людей. Для проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження по смузі руху «червоний коридор». При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_1 заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню чи переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу були виявлені незаявлені товари, іноземного виробництва, а саме: ноутбук торгівельної марки «Apple» моделі «MacBook Air», в упаковці виробника у загальній кількості 2 шт.; ноутбук торгівельної марки «Apple» моделі «MacBook Pro» в упаковці виробника у загальній кількості 25 шт.; планшети торгівельної марки «Apple» моделі «IPad» 32 GB в упаковці виробника у загальній кількості 40 шт. ; планшети торгівельної марки «Apple» моделі «IPad» 128 GB в упаковці виробника у загальній кількості 15 шт. Виявлений товар знаходився у морозильній камері та у холодильнику, які знаходились в причепі. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після розтентування причепу та відкриття дверей морозильної камери та холодильника. Вартість вилученого товару перевищує 500 євро та потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

Зазначені дії громадянина ОСОБА_1 посадовою особою Закарпатської митниці ДФС кваліфіковані за ст. 472 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Державної митної служби України вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку із необ`єктивністю розгляду та невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи. Вказує на те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 прибув у зону митного контролю 05.09.2019 о 22:40 год., а митний огляд розпочався лише 06.09.2019 о 00:18, а отже громадянин ОСОБА_1 мав можливість подати митну декларацію для письмового декларування товарів до їх пред`явлення в боксі поглибленого огляду. Апелянт також зазначає про те, що посилання ОСОБА_1 щодо декларування переміщуваного ним товару усно не можуть бути взяті до уваги, оскільки усне декларування товару не дає змогу органу доходів і зборів здійснити необхідні митні формальності. Посилається і на те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил не зазначав про необхідність отримання ним митної декларації і в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо перешкоджання посадовими особами митного органу в отриманні бланку письмової декларації. Окрім того вказує на те, що відсутні будь-які докази звернень на гарячу урядову лінію або до правоохоронних органів щодо неправомірної відмови посадових осіб у наданні бланку митної декларації. Просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, та призначити йому стягнення у виді штрафу 100 % вартості безпосередніх предметів порушення митних правил та їх кофіскацію.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС Зубенка І.С., який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Д.В., який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 366 МК України, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до нормативно-правових актів, смуги руху, позначені символами червоного кольору «червоний коридор», призначені для переміщення транспортних засобів та товарів, що підлягають оподаткуванню, підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Декларування автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється шляхом вчинення дій.

Згідно диспозиції ст. 472 МК України, дане правопорушення характеризується недекларуванням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявленням за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування) або бездіяльністю (недекларування), тобто це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму та інших відомостей для митної мети.

За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип - принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.

Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України ). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду були дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 за ст. 472 Митного кодексу України, так і при постановленні судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, для проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження по смузі руху «червоний коридор», тобто вчинив дії, спрямовані на декларування транспортного засобу та товарів, які у ньому знаходились і підлягають оподаткуванню, підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

З наявних у справі пояснень вбачається, що ОСОБА_1 , спрямувавши транспортний засіб по смузі руху «червоний коридор», мав намір задекларувати наявний у транспортному засобі товар і, перебуваючи у зоні митного контролю усно заявив представнику митного органу про бажання вчинити передбачені законом дії.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 заявив представнику митного органу, що переміщує товари, в обсягах, що підлягають письмовому декларуванню, підлягають оподаткуванню митними платежами, чи підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що зазначені доводи сторони захисту не були спростовані у суді першої інстанції й у їх спростування апеляційному суду також не були надані будь-які докази.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, переміщуваний товар ОСОБА_1 не приховував та заявив контролюючим органам про його переміщення. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після розтентування причепу та відкриття дверей морозильної камери та холодильника.

Разом із тим, незважаючи на те, що ОСОБА_1 перетинав митний кордон України по смузі руху «червоний коридор», де письмове декларування є обов`язковим, митна декларація в матеріалах справи відсутня, що в свою чергу свідчить про те, що таку ОСОБА_1 не заповнював.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 була надана можливість задекларувати переміщуваний товар у письмовій формі.

Матеріали справи про порушення митних правил не містять даних про підстави, з яких ОСОБА_1 представником митного органу було відмовлено в наданні митної декларації для подальшого здійснення письмового декларування.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що під час митного контролю ОСОБА_1 заявляв про переміщуваний ним товар і пред`явив його до огляду, що в свою чергу свідчить про усне декларування, однак, письмова декларація ОСОБА_1 для заповнення не надавалась.

Тому, апеляційний суд вважає, що, врахувавши вищенаведені факти, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Д. В., і на підставі здобутих доказів установив, що перед початком проходження митного контролю ОСОБА_1 повідомив працівника митного органу про наявність переміщуваного товару та намір задекларувати його письмово у митній декларації, тобто спочатку здійснив усне декларування, що також об`єктивно і достовірно підтверджується тим, що ОСОБА_1 обрав смугу руху «червоний коридор», однак, був позбавлений можливості здійснити письмове декларування, так як інспектором Чопської митниці після отримання інформації про наявність переміщуваного товару, не була надана ОСОБА_1 можливість письмово заповнити митну декларацію.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі не розкрито об`єктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за недекларування за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, і що зі змісту протоколу не зрозуміло в чому саме полягає дане правопорушення, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про його вчинення та якими доказами це підтверджено.

Між тим, з протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що для проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження по смузі руху «червоний коридор».

Разом із тим, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про наявність у гр. ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення є законним, належним чином вмотивованим, таким, що знайшов своє підтвердження у ході апеляційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною у зв`язку із необ`єктивністю розгляду справи, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що: транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 прибув у зону митного контролю 05.09.2019 о 22:40 год., а митний огляд розпочався 06.09.2019 о 00:18, а отже громадянин ОСОБА_1 мав можливість подати митну декларацію для письмового декларування товарів до їх пред`явлення в боксі поглибленого огляду; посилання ОСОБА_1 щодо декларування переміщуваного ним товару усно не може бути взято до уваги, оскільки усне декларування товару не дає змогу органу доходів і зборів здійснити необхідні митні формальності; ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил не зазначав про необхідність в отриманні митної декларації і в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо перешкоджання посадовими особами в отриманні бланку письмової декларації; що відсутні будь-які докази звернень на гарячу урядову лінію або до правоохоронних органів щодо неправомірної відмови посадових осіб у наданні бланку митної декларації, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення.

При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення апеляційний суд зазначає, що повноваження по з`ясуванню фактичних обставин справи покладені, відповідно до митного законодавства, на відповідних посадових осіб, які проводячи перевірку та складаючи протокол про порушення митних правил зобов`язані були повно, всебічно та об`єктивні дослідити всі обставини справи.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, протоколу про порушення митних правил та іншим матеріалам справи. При цьому, суд першої інстанції дав належну правову оцінку фактичним обставинам справи, дослідив наявність вини у діях ОСОБА_1 , як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення, належним чином вмотивувавши висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, а також об`єктивної сторони та, відповідно, вини в учиненні передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим, обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 КУпАП правопорушення, а також повернення вилученого по справі товару ОСОБА_1 або його представнику за дорученням у порядку ст. 511 КУпАП.

При розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Крім того, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і те, що представником митного органу в ході апеляційного розгляду не надано будь-яких доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, як і не заявлялось клопотання про повернення справи для проведення додаткової перевірки.

При дачі пояснень представник митного органу підтвердив, що в матеріалах справи відсутні відомості, як б підтверджували, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також приходить до висновку про те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 КУпАП правопорушення вичерпані.

Наведене в сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, необхідні для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат, а також належним чином вмотивував своє рішення, навівши у судовому рішенні мотиви, чому суд застосував встановлений ним правовий наслідок, дотримавшись вимог про те, що кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року). При цьому, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, прийнявши законне та обґрунтоване судове рішення, викладені в якому висновки відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці ДФС Державної митної служби України Іванус В., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан