Номер провадження: 33/813/829/20
Номер справи місцевого суду: 521/4206/20
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К. Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.

за участі представника правопорушника: Кім М.М.

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Кім Марії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, стягнено судовий збір у розмірі 420,40 гривень,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29 лютого 2020 року об 01 годинні 40 хвилин в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 13 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, стягнено судовий збір у розмірі 420,40 гривень

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 05 червня 2020 року адвокат Кім М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2020 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що:

1) при складанні протоколу ДПР18№313952 працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області допущено помилку, а саме при зазначені прізвищ та імені свідків в протоколі не зазначено адреси свідків;

2) в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак даний факт є недостовірним, оскільки з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння та проходила перевірку чотири рази;

3) пояснення свідків не можуть бути визнані належними доказами, оскільки є надрукованими та підготовленими заздалегідь, тобто такі документи є шаблонними і пояснення свідків про «відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку» не можна вважати правдивими;

4) про судові засіданні, які були призначені у суді першої інстанції на 28.03.2020р., 27.04.2020р. ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена, а договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Кім М.М. було укладено лише 12 травня 2020 року. У судовому засіданні 29.05.2020р. ОСОБА_1 участі не приймала, належним чином не була сповіщена.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів , показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Поліцейським на місці зупинки транспортного засобу проводиться огляд з використанням спеціальних технічних засобів, лише відносно осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що 29 лютого 2020 року об 01 годинні 40 хвилин в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 13 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №313952 від 29.02.2020р., який складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , яка особисто зазначила в протоколі, що від пояснень відмовляється (а.с. 1);

2) поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2-3);

3) зобов`язанням ОСОБА_4 (а. с. 4);

4) відеозаписом з надгрудних камер поліцейського (а.с. 5).

Апеляційним судом, був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнає факт порушення нею перетину подвійної суцільної лінії та надає згоду про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер (відео з назвою «4» та «4»).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, відповідно до інструкції з експлуатації технічного засобу Alcotest Drager 6820 особа, яка проходить огляд, повинна видихнути необхідний об`єм повітря протягом певного часу. «Попросить особу, що тестується, якомога довше дути в мундштук рівномірно і без зупинок» - п. 3 розділу 3.3 інструкції з експлуатації.

Відеозаписом, якому суд першої інстанції надав належну оцінку, підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, однак водій не виконувала наведені вимоги інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

За пунктом 3.3.2 інструкції експлуатації при недостатньому видиху, наприклад, при різкій зупинці або вдихуванні в кінці відбору проби на дисплеї з`явиться повідомлення» «Видих перервано». У такому разі потрібно повторити вимірювання.

ОСОБА_1 робила подих в себе, щонайменше, чотири рази (відеофайл «4», час запису 3 хв. 30 с., 3 хв. 45 с., 4 хв. 40 с., відеофайл «4», час запису 0 хв. 10 с).

Більш того, з відеозапису вбачається, що водій лише імітує проходження на спеціальному приладі, тобто видих у мундштук приладу, а не виконує умови інструкції з експлуатації технічного засобу.

Окрім цього, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що вона просто сидить у машині (відеофайл «4» час запису 00 хв. 57 с., 1 хв. 17 с.)

Отже, дії водія були направлені на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доводи ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вона не може зрозуміти, що від неї хоче патрульна поліція, надані лише з метою ухилення від відповідальності.

Також з відеофайлу з назвою «4» вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер (час запису 1 хв. 21 с.), від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі також відмовилась (час запису 1 хв. 23 с.).

Зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_5 , яка на ньому зображений, та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї, він зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до ст. 251 КУпАП.

Обсяг запису відображає із достатньою повнотою стан водія його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону. Доказів, що цей відеозапис сфальсифіковано чи на ньому відображено інші обставини, стороною не надано.

Запис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, який є об`єктивним доказом, підтверджує обставини, викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , та обґрунтовано взятий судом до уваги.

Доводи апелянта про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , долучені до матеріалів справи є шаблонними та недопустимими, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки такі письмові пояснення свідків на місці зупинки транспортного засобу є типовими та особи, вказані як свідки, своїм особистим підписом посвідчили, що вказане у даних поясненнях відповідає фактичним обставинам справи, тому апеляційний суд вважає пояснення свідків належними та допустимими доказами у даній справі, а їх зміст відповідає відеозапису нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому не було зазначено адреси свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки контактна інформація, персональні дані та адреса проживання останніх зазначена у поясненнях, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2-3).

Таким чином, під час перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, які б тягнули визнання його недопустимим доказом. Не зазначення в протоколі адреси проживання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Щодо доводів про несповіщення ОСОБА_1 про судові засідання у суді першої інстанції, то апеляційний суд зазначає, що з отриманого протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №313952 від 29.02.2020р. особі було відомо про розгляд справи саме Малиновським районним судом м. Одеси 28 березня 2020 року об 11.00 год., на яке вона не з`явилася.

У судове засідання, призначене на 27.04.2020р. об 11.00 год., ОСОБА_1 не з`явилася, а тому судове засідання було відкладено на 28 травня 2020 року о 12.00 год.

У судове засідання, яке було призначено на 28.05.2020р. о 12.00 год., на яке з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Кім М.М., було запропоновано надати суду пояснення чи заперечення, які надані не були, розгляд справи був призначений на 29.05.2020 р. об 11.00 год.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що представник ОСОБА_1 - адвокат Кім М.М. ознайомилася з матеріалами справи 12 травня 2020 року, а тому представник ОСОБА_1 мала можливість надати суду першої інстанції письмові заперечення на протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, повідомлення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є належним повідомленням останньої, оскільки представник діє від її імені та в її інтересах.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2020 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кім Марії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік