П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Глядика Б.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Глядика Б.М.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 06 червня 2018 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», з номерним знаком НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Миколи Грінченка та Байкової в місті Києві, порушила вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а саме - при повороті ліворуч на регульованому перехресті, не надала перевагу в русі транспортному засобу марки «Lexus», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник Глядик Б.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт заявляє клопотанняпро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Захисник Глядик Б.М. зазначає, що копію судового рішення від 03 жовтня 2019 року він отримав 11 жовтня 2019 року, що на його думку є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

В доводах апеляційної скарги захисник вказує, що в оскаржуваній постанові судом не надається жодна оцінка виконання постанови від 25 жовтня 2018 року, відповідно до якої матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містили недоліки, у зв`язку з чим матеріали справи було повернуто до Управління патрульної поліції в м. Києві на доопрацювання. Вказані в постанові від 25 жовтня 2018 року недоліки мають важливе значення для встановлення фактичних обставин справи.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові посилається як на належні та допустимі докази, на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також водія ОСОБА_2 , при цьому зазначені пояснення не досліджувались в судовому засіданні, безпосередній допит зазначених осіб в судовому засіданні також не здійснювався.

В апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції також посилається як на доказ наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП на протокол огляду місця ДТП від 06 червня 2018 року. В той же час, у вказаному протоколі відсутні дані про те, де ж саме відбулося зіткнення транспортних засобів.

Захисник зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 28 серпня 2018 року не може бути використаний як доказ по даній справі, оскільки використані для дослідження формули та дані за результатами дослідження вказані у даному висновку є невірними.

В апеляційній скарзі вказано, що як зазначила ОСОБА_1 , в момент зіткнення транспортного засобу «Lexus» з її транспортним засобом, автомобіль «Ford» уже фактично завершив маневр повороту і частково перебував на вул. Байкова.

Захисник зазначає, що як встановлено матеріалами справи, саме водій транспортного засобу «Lexus» здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford». Відтак, саме водій «Lexus» в даній дорожній обстановці мала можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Ford», та саме вона вчинила дії, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП.

В той же час, як вказує захисник, дії водія ОСОБА_1 можна кваліфікувати відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Розглянувши клопотання, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, захисник Глядик Б.М. в інтересах ОСОБА_1 отримав копію судового рішення від 03 жовтня 2019 року - 11 жовтня 2019 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Глядика Б.М., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення експерта Коб`юка І.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За приписами ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи по адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні.

Постанова суду містить посилання на докази, якими суд обґрунтовував своє рішення, їх оцінку, а також мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до матеріалів провадження дорожньо - транспортна пригода за участі автомобілів «Ford» під керуванням ОСОБА_1 та «Lexus» під керуванням ОСОБА_2 сталася на регульованому перехресті вулиць Грінченка і Байкової в місті Києві, за обставин, коли автомобіль «Lexus» рухався по вулиці Грінченка прямо на зелений сигнал світлофора, а автомобіль «Ford», який рухався в зустрічному напрямку, здійснював поворот наліво.

Встановлені судом першої інстанції наведені фактичні обставини дорожньо - транспортної пригоди підтверджується схемою місця ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення, та не заперечується сторонами провадження.

Для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, інкримінованого їй, суду необхідно було встановити: чи дійсно її дії не відповідали п.16.6 ДПД України, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 222501 від 04 липня 2018 року, та чи перебувало це порушення в причинному зв`язку з пошкодженням транспортних засобів.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши письмові докази, призначивши транспортно - трасологічну експертизу і отримавши її висновок, в повній мірі виконав приписи ст. 245 КУпАП та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і під час розгляду провадження апеляційним судом, переконавшись, що відсутні транспортні засоби, які рухаються в зустрічному напрямку та пішоходи, вона виконала маневр повороту ліворуч з вулиці Грінченка на вулицю Байкову в місті Києві, та в той час, коли керований нею автомобіль «Ford» уже завершував маневр, у передню частину автомобіля справа в`їхав автомобіль «Lexus».

За доводами ОСОБА_1 та її захисника, зіткнення транспортних засобів відбулося фактично поза межами перехрестя та з вини саме водія автомобіля «Lexus», який не дотримався належної швидкості руху та за наявності можливої перешкоди, не вчинив всіх необхідних заходів для запобігання зіткнення транспортних засобів.

Такі доводи були предметом перевірки судом першої інстанції, про що зазначено в оскаржуваному рішенні, в якому наведені належні мотиви, чому суд їх не приймає.

Відповідно до висновку автотехнічної та транспорто-трасологічної експертизи від 28 серпня 2019 року місце зіткнення автомобілів «Ford» і «Lexus» з технічної точки зору знаходилось на ділянці проїзної частини, що передує кінцевим положенням даних транспортних засобів та відповідно початку осипу продуктів зіткнення. При цьому, враховуючи, що внаслідок контактної взаємодії обох транспортних засобів у автомобіля «Ford» було деформовано праве переднє колесо у сукупності з тим, що поблизу кінцевого положення даного транспортного засобу наявний слід бокового юзу, залишений колесом/колесами даного автомобіля, місце зіткнення автомобілів «Ford» і «Lexus» знаходилось на ділянці проїзних частин вулиць Грінченка та Байкової дещо раніше початку відображення зазначеного сліду.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Ford» вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 і 16.6 ПДР України, оскільки водій вказаного транспортного засобу, приймаючи наявні в матеріалах справи дані та відповідні результати розрахунків, змушував водія автомобіля «Lexus» застосувати екстрені заходи для уникнення зіткнення, навіть при русі останнього транспортного засобу з допустимою швидкістю руху згідно вимог ПДР України.

Відповідно до дослідницької частини даного висновку, на момент зіткнення обидва автомобілі знаходилися в районі умовної лінії продовження правої межі проїзної частини вул. Грінченка (відносно напрямку руху автомобіля «Lexus»). При цьому, вірогідніше за все, з технічної точки зору автомобіль «Lexus» знаходився в момент зіткнення переважно праворуч даної межі, тобто здебільшого поза межами крайньої правої смуги проїзної частини вул. Грінченка. В свою чергу, вірогідніше за все, з технічної точки зору автомобіль «Ford» знаходився на момент зіткнення переважно ліворуч даної межі, тобто здебільшого в межах крайньої правої смуги проїзної частини вул. Грінченка.

Під час апеляційного розгляду експерт Коб`юк І.В. підтвердив висновок, дав роз`яснення та зауважив, що ним була допущена технічна помилка в формулі під час проведення розрахунку швидкості руху автомобіля «Lexus», а саме ним помилково зазначено число в квадраті, хоча фактично ним така математична дія не проводилася, відтак отриманий результат швидкості руху автомобіля «Lexus» є вірним, тобто технічна помилка не вплинула на правильність його висновку.

Також експерт пояснив якими методичними рекомендаціями він керувався при проведенні дослідження.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 6594/19-52/23977/19-52 від 28 серпня 2019 року неналежним та недопустимим доказом.

При цьому апеляційний суд зазначає, що наявність технічної помилки, допущеної у формулі при визначенні швидкості автомобіля «Lexus», керованого ОСОБА_2 , жодним чином не впливає на прийняте рішення, оскільки в даному провадженні судом розглядається протокол про адміністративне правопорушення лише стосовно ОСОБА_1 , якій цим протоколом фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відтак констатувати невідповідність дій інших учасників дорожньо-транспортної пригоди ПДР України, чи встановлювати їх винуватість суд не вправі, оскільки це буде суперечити загальним принципам судочинства. Оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, судом приймається рішення тільки щодо ОСОБА_1 .

Цих вимог дотримався і суд першої інстанції, встановивши порушення ОСОБА_1 лише п. 16.6 ПДР України, хоча у вищевказаному висновку експертизи вказано про невідповідність її дій і п.10.1 ПДР України, порушення якого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, їй не інкримінувалось.

Сам протокол серії БД № 222501 від 04 липня 2018 року, який, з огляду на приписи ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, відтак він вірно прийнятий судом як доказ на підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що наведені в оскаржуваній постанові докази, в їх сукупності, давали суду першої інстанції законні підстави дійти висновку про те, що невиконання водієм ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів, керованих нею і ОСОБА_2 та як наслідок - їх пошкодження.

При цьому апеляційний суд зазначає, що судові рішення як суду першої, так і апеляційної інстанції у даній справі не мають приюдиційного значення при вирішенні питань про винуватість інших осіб.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Глядика Б.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року, про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун