Справа № 748/748/20 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/195/20
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - Кушнеренка Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 28 березня 2020 року, близько 21 год. 24 хв., по вул. Шевченко, 29, у с. Анисів, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-210990», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Кушнеренко Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Послався на неповноту судового розгляду, так як місцевий суд в повному обсязі не дослідив усі обставини справи та не дав оцінки всім доводам. На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, на який суд послався як на доказ вини ОСОБА_1 , не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, і не викликати сумніви у суду. Розписку про зобов`язання не керувати транспортним засобом ОСОБА_1 писав під диктовку працівників поліції з метою уникнення конфлікту.

В порушення вимог ст. 266 КУпАП, положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, працівником поліції не було складено направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, яке є обов`язковим, тобто, поліцейським було порушено процедуру направлення та огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того, працівники поліції не пропонували його підзахисному пройти такий огляд і на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що в акті медичного огляду №196 в графі 20 «висновок та діагноз за результатами огляду» не зазначено будь-яких даних, також не заповнена графа «лікар, який проводив огляд». Крім того графа 18 акту, в якій має бути зазначено час обстеження, назва технічного приладу та результат обстеження, не дає змоги чітко зрозуміти результат обстеження, та не вказано час обстеження. Тому, на думку апелянта, не можна брати до уваги такий акт медичного огляду, а відповідно і висновок, складений на підставі такого акту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №381947 від 28.03.2020 року, ОСОБА_1 , 28 березня 2020 року, в 21.24 год., по вул. Шевченка, 29, у с. Анисів Чернігівського району та області, керував автомобілем марки «ВАЗ-210990-20», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №196 від 28.03.2020 року (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.03.2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час медичного огляду ОСОБА_1 в ЧОПНЛ, лікарем ОСОБА_3 в останнього було встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,6 проміле.

Відповідно до розписки від 28.03.2020 року, написаної власноручно, ОСОБА_1 на місці зупинки зобов`язувався не керувати транспортним засобом до свого повного витверезіння (а.с.6).

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, згідно санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів апеляційної скарги про допущені порушення при складанні акту огляду на стан сп`яніння, то варто зазначити, що огляд ОСОБА_1 відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому висновок, складений за результатами такого огляду є допустимим доказом.

Відсутність у матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння, на думку апеляційного суду, не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Посилання апелянта на незаконні дії працівників поліції є безпідставними.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо ОСОБА_1 останній не зазначав, із заявами про неправомірність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний