ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1003/20 Справа № 202/3908/20 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Дніпро

14 серпня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 22 липня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 14.06.2020 року о 00 год. 01 хв. в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 108, водій ОСОБА_1 керував авто Nissan н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, згідно чеку тест № 8617 від 14.06.2020 року, результат 0,38% проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що того дня не керував транспортним засобом, а лише стояв біля свого автомобіля, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Не заперечує, що знаходився в стані алкогольного сп`яніння, однак наголошує, що нікуди не їхав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146282, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що в їх присутності поліцейські запропонували пройти гр. ОСОБА_1 медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній погодився і пройшов тест за допомогою приладу Драгер, результат тесту 0,38% проміле алкоголю, що також підтверджується відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи; відеозаписом з відео реєстраторів (боді - камери), згідно якого ОСОБА_1 пройшов тест на вміст алкоголю за допомогою спеціального засобу Драгер у присутності двох свідків; чеком Драгер тест № 8617 від 14.06.2020 року, результат тесту 0,38% проміле алкоголю, у зв`язку з чим гр. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; рапортом поліцейського.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем, а лише стояв біля свого автомобіля, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються зібраними доказами у справі у їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні, зокрема письмовими поясненнями свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 керував автомобілем та рапортом поліцейського, в якому також зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 того дня. Поліцейські є службовими особами та несуть відповідальність за недостовірність вказаної у рапорті інформації, даних про упередженість поліцейських суду не надано, а будь-які інші підстави ставити під сумнів вказані відомості у рапорті у суду апеляційної інстанції відсутні.

Більш того, в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка був допитаний поліцейський ОСОБА_4 , який показав, що він, перебуваючи на службі, отримав повідомлення, що люди на авто гучно слухають музику та вживають спиртні напої, після чого його екіпажем було помічено схоже по опису авто, водій якого виконуючи маневр повороту не ввімкнув відповідний світловий покажчик, у зв`язку з чим авто Nissan н/з НОМЕР_1 було зупинено, яким керував водій ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився та пройшов, результат тесту позитивний та склав 0,38% проміле алкоголю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 14.06.2020 року опівночі він сидів за кермом свого автомобіля та вживав спиртні напої, однак нікуди не їхав. Такі покази ОСОБА_1 сприймаються судом апеляційної інстанції критично, оскільки вони суперечать поясненням ОСОБА_1 наданим в його апеляційній скарзі, в яких він зазначав, що стояв біля автомобіля та вживав спиртні напої.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зважаючи на вищевказані вимоги закону та непослідовність показів правопорушника, апеляційний суд, керуючись законом і правосвідомістю доходить висновку, який ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, про те, що матеріалами справи беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем 14.06.2020 року о 00.01 годині.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч