Справа № 463/3606/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/898/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, розглянувши апеляційну скаргу захисника Бартківа І.Б. на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні:

- адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано йому стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.;

- адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано йому стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 19 квітня 2020 року о 17 год. 50 хв. в с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, керував автомобілем «Seat Leon», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку з використанням механічного засобу «Drager Alcotest 7510», тест №39, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 19 квітня 2020 року о 17 год. 50 хв. в с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, керуючи автомобілем «Seat Leon», під час зустрічного роз`їзду виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Sens», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, внаслідок чого завдано матеріальних збитків, чим порушив п.13.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

На цю постанову захисник Бартків І.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову на винеси нову постанову, якою провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю події та у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтовано, не відповідає матеріалам справи та вимога закону, прийнята із значним порушенням процесуальних норм. Розглядаючи дану справу суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Вважає, що працівники поліції не довели, що освідування відбулось без порушень нормативних актів, яке регулюють цю процедуру. Вказує, що застосування алкотестеру не може бути доказом стану сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не було показано як сам алкотестер, так і те, що одноразовий мундштук до нього був герметично запакованим. Поліцейськими не було надано доказів, що алкотестер не відреагує на наявність ряду захворювань, а також на медикаменти. Зазначає, що освідування не відбулось, оскільки алкотестер був несправний. А отже його висновок є неналежним доказом. Звертає увагу, що ОСОБА_1 повернувся на місце події, яка згідно матеріалів справи мала місце о 17:50 год., однак огляд він проходив за допомогою алкотестера і щодо нього скали протоколи за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП о 19:55 год. та 20:15 год., тобто з порушенням двохгодинного строку. При цьому, поліцейські кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, хоча має бути ч.4 ст.130 КУпАП. Крім цього вважає, що у порушення вимог ст.276 КУпАП протокол було скеровано до Личаківського районного суду м.Львова, який його і розглянув, хоча матеріали справи були оформлені на території Пустомитівського району. Покликається на те, що обидва протоколи як за ст.130 КУпАП та і за ст.124 КУпАП не є належними і допустимими доказами. Так, протокол за ст.130 КУпАП не містить чітких відомостей щодо частини цієї статті, а протокол за ст.124 КУпАП не містить інформацію про свідків та частину даної статті. Вказує, що судом першої інстанції не викликались та не допитувались свідки у справі. Порушено вимоги ст.33 КУпАП.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та його захисник не прибули та про причини неявки не повідомили, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи № 463/3606/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, працівниками поліції зазначеної норми законодавства виконано не було, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 067604 від 19.04.2020 року працівниками поліції проставлено запис про роз`яснення прав і обов`язків ОСОБА_1 , однак з відеозапису з нагрудних камер зазначеного не було виконано, а також після проходження огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів не було роз`яснено у разі незгоди з результатом тесту про можливість проходження медичного огляду в медичному закладі.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив те, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 067604 від 19.04.2020 року та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу.

Крім цього, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції (а.с.4) відсутній факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а саме відеозапис починається із прибуття працівників поліції на місце ДТП, з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому ОСОБА_1 на місці ДТП був відсутній.

Покази ОСОБА_3 у суді першої інстанції про те, що останній на час скоєння ДТП не перебував в стані алкогольного сп`яніння підтверджуються показами ОСОБА_2 , який жодним чином не зазначив факту перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, лише зазначив, що ОСОБА_1 покинув місце скоєння ДТП (а.с.18).

Більше того, згідно пояснень ОСОБА_1 останній покинув місце скоєння ДТП та повернувся через 40 хвилин (а.с.17).

Згідно відеозапису з нагрудних камер працівників поліції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з допомогою спеціального технічного приладу Драгер працівниками поліції було проведено 19.04.2020 року о 19 год. 50 хв. 49 сек., тобто зі спливом більше двох годин від моменту скоєння ДТП (а.с.4).

А тому, апеляційний суд приходить до переконання про те, що доказами в матеріалах справи породжується обґрунтований сумнів в тому, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і судом першої інстанції з приводу зазначених обставин не було надано жодної оцінки, оскільки такі суттєво впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067605 від 19 квітня 2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.14); даними схеми місця ДТП від 19 квітня 2020 року (а.с.16); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с.18); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 17); даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Апеляційний суд вважає, що розгляд матеріалів даної справи в частині визнання вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП проведено судом першої інстанції повно та об`єктивно.

Щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067605 від 19 квітня 2020 року вимогам закону, оскільки у такому не вказано відповідної частини ст. 124 КУпАП та не вказано свідків, то такі твердження апелянта є безпідставним.

Так, суд першої інстанції вірно врахував та зазначив у своїй постанові, що диспозиція статті 124 КУпАП не містить поділу на частини, а присутність свідків під час складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не є обов`язковою, з огляду на положення ст. 256 КУпАП, а також положення п. 1 ч. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення.

Апеляційним судом не встановлено порушень правил підсудності при розгляді даної справи, оскільки такий відбувся із дотриманням вимог ч.2 ст.276 КУпАП в редакції Закону, яка діяла на час розгляду справи, а саме за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яке розташовано на території Личаківського району м.Львова.

Таким чином апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 слід змінити, виключивши із постанови посилання на визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в решті постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Бартків І.Б. задоволити частково.

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, змінити.

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №067604 від 19.04.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 червня 2020 року в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також стягнення судового збору, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.