ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/886/20 Справа № 185/2635/20 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю.А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ЦЗФ «Павлоградська», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 29.03.2020 року о 06.15 годині по вул.Харківська, 1 в м.Павлограді водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, в присутності двох свідків відмовився від продуття алкотестеру та медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції виніс постанову 25 червня 2020 року, у той день та час, коли знаходився на лікарняному, і про це суду було достовірно відомо, оскільки його захисник поставив до відома суд, що він хворіє та про неможливість через хворобу прийняти участь у судовому засіданні. Незважаючи на це, суд першої інстанції, наплювавши на його права, на те, що хворіє, на те, що не допитані викликані самім же судом свідки по справі ( двоє понятих та співробітники поліції, які так ні разу до суду не з,явились ), що не допитаний заявлений ним свідок ОСОБА_2 ( клопотання про допит якого також було задоволено ), виніс незаконне та необгрунтоване рішення.

Зазначає, що 29 березня 2020 року їхав на своєму автомобілі у якості пасажира, а керував автомобілем його знайомий ОСОБА_2 .. Їхали на роботу, у шахту, та ні в якому разі не могли бути напідпитку, оскільки перед спуском у шахту нас ретельно перевіряють і при виявлені стану алкогольного сп,яніння безапеляційно звільняють з роботи.

Звертає увагу на те, що в той день за кермом свого автомобіля не знаходився, що працівники поліції почали перевірку та бесіду з ними і здійснювали свої подальші, протиправні дії у той час, коли автомобіль стояв, не працював, не рухався, за кермом автомобіля ніхто не знаходився, вони були біля автомобіля. Свідок ОСОБА_2 знаходився з ним весь час та може підтвердити ці обставини, окрім того також що він не відмовлявся від проходження дослідження на предмет відсутності у нього стану алкогольного сп`яніння, що працівники поліції відмовились надавати йому копію адміністративного протоколу, що так звані поняті з,явились хвилин через 15 після того, як під,їхали поліцейські, коли вже був складений протокол, зміст якого йому невідомий до цього часу.

Вказує на те, що має хронічний бронхіт, супутня хвороба шахтаря, який працює під землею. Якщо запустити цю хворобу, можливі серйозні ускладнення. Лікувався з 18.06.2020 року по 25.06.2020 року включно, лише 6 робочих днів, і був відсутній на судових засіданнях з поважних причин, про що суд був двічі достовірно повідомлений.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні адвокат Маньковський В.П. діючий в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №016155 серії ОБ від 29.03.2020 року, в якому поліцейським СРПП №4 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були викладені обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від надання пояснень та підписання протоколу водій ОСОБА_1 відмовився;

-рапортом поліцейського Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області Попова О.А., відповідно до якого 29.03.2020 року по вул.Харківська м.Павлограда був зупинений автомобіль марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), який в присутності двох свідків відмовився продути алкотестер та пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наданими ними при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження та продути алкотестер для виявлення стану сп`яніння, підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від надання пояснень та підписання протоколу;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу у той день та час, коли він знаходився на лікарняному, а відтак, на думку апелянта постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, не заслуговують на увагу, оскільки факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному жодним чином не спростовую вину останнього у вчиненні інкримінованому йому правопорушенні.

Також доводи апелянта стосовно того, що він не керував в той день транспортним засобом є неспроможними та спростовуються показами свідка ОСОБА_5 , який був допитаний у суді першої інстанції та пояснив, що 29.03.2020 року вранці по вул.Харківська м.Павлограда був зупинений автомобіль марки «ВАЗ». Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому порядку огляд для встановлення факту сп`яніння, проте останній відмовився, пояснив тим, що поспішає на роботу. У зв`язку з відмовою водія від проходження огляду були запрошені два свідка, які засвідчили цей факт. Гр. ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ніяких заперечень не висловлював, зокрема того, що не він керував автомобілем. Під час зупинки вказаного вище транспортного засобу за кермом перебував саме водій ОСОБА_1 .

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко