Справа № 357/7516/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст. 173 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

2 серпня 2020 року, приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку з ОСОБА_2 , в ході якої шарпав за одяг та погрожував останньому, чим вчинив дії, що порушують дії та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, не заперечував наявність конфлікту, разом із тим пояснив, що сварку він не вчиняв, а захищався від неправомірних дій ОСОБА_2 . Зазначив, що останній на нього накинувся, а він втікав до свого автомобіля, з якого, з метою самозахисту, взяв сокиру, однак нею ударів не наносив.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які оголошені судом, та які останній підтримав, убачається, що 2 серпня 2020 року, приблизно о 15 год. 20 хв., в м. Узин, вул. Авіаторів, 54 на ОСОБА_1 накинулися дві особи, а він злякавшись за своє життя, для самозахисту дістав сокиру, однак тілесних ушкоджень нікому не спричиняв, викинув її.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності неспростовних, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Так, із заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 , які досліджені судом убачається, що 02 серпня 2020 року ОСОБА_1 , біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив сварку, шарпав за одяг ОСОБА_2 та намагався спричинити йому тілесні ушкодження сокирою.

Із письмових пояснень ОСОБА_3 , досліджених судом убачається, що 02 серпня 2020 року, приблизно о 15 год. 20 хв., біля будинку АДРЕСА_2 м. Узин, ОСОБА_1 вчинив сварку з ОСОБА_2 , погрожував та намагався спричинити йому тілесні ушкодження сокирою.

Досліджено судом і письмові пояснення ОСОБА_4 , про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи біля магазину «Діана», по вул. Авіаторів, 54 в м. Узин розмовляв з ОСОБА_2 , потім пішов до автомобіля, дістав сокиру та почав нею замахуватися в бік останнього.

Взято судом до уваги і письмові пояснення ОСОБА_5 , з яких убачається, що ОСОБА_1 дістав зі свого автомобіля сокиру та намагався нею вдарити ОСОБА_2 , однак останній ухилився від удару. Після того, як сокиру відібрали, ОСОБА_1 почав тікати, при цьому кричав, що ще з ними розбереться.

Таким чином, суддя всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи, оцінивши, відповідно до ст. 252 КУпАП, досліджені докази, які у своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов висновку, про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, образливо чіплявся до громадян, що порушило громадський порядок та спокій громадян.

Суддя, призначаючи стягнення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, дійшов висновку, що необхідним і достатнім буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 173 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, ст. 173, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко