Провадження № 33/801/53/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн 20 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки працівниками поліції не здійснювалася обґрунтована зупинка транспортного засобу, то усі подальші дії щодо направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними; працівник поліції мав право доставляти його до закладу охорони здоров`я лише після його відмови від проведення огляду на місці зупинки; матеріали справи містять тільки фото роздруківку заяви наче про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, жодних свідків та фіксації відмови не було; висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» №3167 про відмову від проходження огляду було складено у зв`язку з недостатністю аналізів, у зв`язку з чим він на наступний день пройшов освідування за результатами якого встановлено, що він тверезий.

У судове засідання, призначене на 24.01.2020 ОСОБА_1 , не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27).

23.01.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває на лікарняному та не може з`явитися в судове засідання.

У судове засідання, призначене на 30.01.2020 ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в справі телефонограмою (а.с.31).

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №200758, 18 листопада 2019 року о 16 год 55 хв в м. Вінниці на автомобільній дорозі М-12 км 376 (с. Якушинці) водій ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-12км, 376 в с. Якушинці, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, сильно розширені зіниці очей, які не реагують на промінь світла. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння водій відмовився у присутності лікаря нарколога КП «ВОНД «Соціотерапія», чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/2758.

Зокрема, в пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, оскільки за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський одразу ж направляє особу до закладу охорони здоров`я і такий огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.

Необхідності в проходженні огляду на стан сп`яніння наступного дня у ОСОБА_1 не було, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №200758 від 18.11.2019 він притягається до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке не пов`язане з перебуванням у стані сп`яніння за відмову від проходження огляду.

Саме визнання ОСОБА_1 факту відмови від проходження огляду має вирішальне значення для встановлення його винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і при визнанні даного факту не можна говорити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого, в даному випадку, полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про відсутність свідків, апелянт не конкретизує, які саме свідки повинні бути і за яких обставин.

Та обставина, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції поїхав до закладу охорони здоров`я і після здачі аналізів виявилося, що їх недостатньо для проведення дослідження, не знайшла свого підтвердження, а отже є недоведеною.

Не береться також апеляційним судом до уваги твердження апелянта про те, що працівником поліції не здійснювалася обґрунтована зупинка транспортного засобу, оскільки це не впливає на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки у разі незгоди апелянта із зупинкою транспортного засобу він не позбавлений можливості оскаржити дії працівників поліції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало