КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/81/2020 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Жук М.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

та його захисника- адвоката Толкачова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, в дохід держави.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 08.07.2019 року приблизно о 01 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Дніпроводська, 1, керував транспортним засобом Dadi BDD, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є не мотивована і не відповідає реальним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає,що він не керував автомобілем того вечора та зазначає,що за кермом весь вечір була його дружина,що підтверджується матеріалами справи та відеозаписом з камер поліцейських.

Крім того, апелянт зазначає,що тексти обох «пояснень» повністю ідентичні, являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самим-же інспектором! Це просто неприпустимо з позиції суб`єктивності доказів! ОСОБА_1 вважає, що свідки повинні самі викласти, що і як бачили. А вже ніяк не підписати заготовлене! Адже в цьому вся суть їх залучення: не в економії часу поліції, а у встановленні істини, свідченні вірності процедури огляду, проте пояснення давав сам інспектор (що заборонено), а "свідки" є не більше ніж підписантами творчості інспектора.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Толкачова А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебував та не керував транспортним засобом DadiBDD, д.н.з. НОМЕР_2 спростовується показами свідків,які були допитані в суді першої інстанції, а саме посадової особи, яка склала протокол ОСОБА_4 , співробітників поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які пояснили, що вказаний автомобіль зупинили за порушення ПДР України та при спілкуванні з водієм, а саме з ОСОБА_1 помітили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, проте коли приїхав інший екіпаж поліції з приладом «Драгер» та були запрошені свідки для участі у події, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння вказавши, що за кермом автомобіля перебувала його дружина, при цьому пропонував неправомірну вигоду.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанови у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №336881 від 08.07.2019 року та доданими до протоколу пояснення свідків які підтвердили добровільний факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ( а.с.2)., та наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (а.с.3), з якого убачається, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання ОСОБА_7 , яка є зацікавленою особою та мотивував підстави прийнятого рішення, враховуючи, що саме ОСОБА_1 спілкувався як водій з працівниками поліції і особисто передав їм документи на право ТЗ та право користування ним на своє ім`я.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а за кермом знаходилася його дружина є безпідставними та не підтверджені жодним чином та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема поясненнями поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які при апеляційному розгляді пояснили,що при зустрічному роз`їзді з автомобілем правопорушника саме ОСОБА_1 перебував за його кермом, саме він спілкувався як водій після зупинки транспортного засобу та надав поліцейським документи на ТЗ та посвідчення водія на своє ім`я і пропонував неправомірну вигоду. Вказані доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є намаганням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Способом захисту та необґрунтованими також є доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 , зокрема те,що він не розуміє українську мову і йому не було надано перекладача, оскільки процесуальні документи в тому числі і апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 особисто складені українською мовою, при складані протоколу правопорушення не заявляв клопотання про залучення перекладача, у нього не було складнощів у розумінні української мови при апеляційному розгляді і він відмовився від перекладача (а.с.95).Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі №219/5455/16 від 11 червня 2019 року та рішенням ЄСПЛ «К.проти Франції» від 07 грудня 1983 року.

Різний правопис прізвища правопорушника в окремих документах також не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Крім того, сам правопорушник своє прізвище пише як « ОСОБА_8 » (а.с.5,32,47,49,89) так і « ОСОБА_9 » ( а.с.31,64 та інші). А в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено прізвище правопорушника, відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 .

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський