Справа № 423/582/20
Провадження № 33/810/119/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, із секретарем Пономарьовою В.С., у присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Мальчиніна Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 13 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою судді Попаснянського районного суду Луганської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 420,4 грн.

Відповідно до змісту постанови 29.02.2020 року о 21-15 годині в м.Золоте по вул.Видна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю порожнини рота, тремтіння рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 (а) ПДР України.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга із проханням скасувати зазначене судове рішення і закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що був зупинений на блокпосту військовими, які попрохали його підвезти їх у м.Гірське, на що він відмовив. Натомість військовослужбовці запитали про документи, яких у нього не було (паспорт). У автомобілі знаходилась пляшка пива, яку він і випив, щоб уникнути прохання підвезти. Військовослужбовці викликали поліцію, разом вони поїхали до лікарні на освідування, де він у присутності всіх відмовився від проходження медичного огляду.

Він бажає, щоб свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийшли до суду та розповіли правду про ці події.

Апелянт вважає, що, окрім протоколу про адміністративне правопорушення інших доказів його винуватості немає.

Просить, крім того, поновити йому строки апеляційного оскарження, оскільки, він отримав копію постанови тільки 24.06.2020 року і шукав юриста, щоб скласти скаргу, не маючи можливості поїхати до міста, оскільки автомобіль зламався.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали у повному обсязі свою апеляційну скаргу і просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутності складу у його діях адміністративного правопорушення.

Перевіривши витребувані із Попаснянського районного суду Луганської області матеріали провадження про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, вислухавши його та захисника, допитавши свідків, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону виконані судом у повному обсязі.

Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи встановлено, що винність ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у частині відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння підтверджена сукупністю доказів:

протоколом про адміністративне правопорушення від 29.02.2020 (при складанні протоколу ОСОБА_1 зазначив, що не згодний зі складеним протоколом, пояснення надасть у суді);

відеозаписом з нагрудної камери військового, згідно якого ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої та керував транспортним засобом, зафіксовано, що ОСОБА_1 був доправлений до медичного закладу для огляду ( що не заперечує у апеляційній скарзі сам апелянт), однак у присутності і лікаря, і поліцейського від огляду відмовився;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з яких убачається, що ці особи були присутні на своїх робочих місцях у лікарні 29 лютого 2020 року, були свідками того, що ОСОБА_1 доставлений до лікарні із явними ознаками алкогольного сп`яніння, але, відмовився від пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою алкотестеру Драгер, та к і у порядку, встановленому для огляду у закладі охорони здоров`я ( а.п.3,4).

Допитаний у судовому засіданні поліцейський СРПП Попаснянського ВП ГУНПУ ОСОБА_6 пояснив, що 29 лютого 2020 року він, перебуваючи на чергуванні, пізно увечері отримав виклик із військового блокпосту у м. Золоте, розташованому безпосередньо перед лінією зіткнення, про знаходження на території блокпосту нетверезого водія.

Прибувши на місце події, він дійсно побачив ОСОБА_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, який відмовився пройти на місці огляд на стан сп`яніння і, у зв`язку з чим, був доставлений до м.Лисичанська Луганської області, у лікарню. На пропозицію медичних працівників пройти огляд як за допомогою алкотестера Драгер, та і в іншому порядку ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про наявність конфлікту між ним та військовослужбовцями на підґрунті особистих неприязних стосунків і, як наслідок, вживання ним спиртних напоїв, не можна визнати обґрунтованими, оскільки, вони не впливають на доведеність провини за ч.1 ст.130 КпАП України.

Адміністративне стягнення накладене у межах строків, передбачених ст.38 КпАП України, з урахуванням характеристики особи ОСОБА_1 , обставин справи; його вид та розмір відповідають межам санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом обставин і задоволенню у цій частині не підлягають.

Разом з тим, доводи скарги у частині поважності пропущених строків апеляційного оскарження є слушними та такими, які можуть бути задоволені, а пропущений строк - поновленим.

На підставі викладеного, керуючись ст.130,294 КпАП України, суддя

постановила:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 13 квітня 2020 року як пропущений з поважних підстав.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 13 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун