ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 Глибоцького району Чернівецької АДРЕСА_2 , його захисника адвоката Волошиної Т.Б., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу адвоката Волошиної Т.Б. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і за його вчинення йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 гривень в дохід держави.

Згідно постанови районного суду ОСОБА_1 16 грудня 2019 року о 10.00 годині, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz ML 270», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Чагор по вул. Спортивній Глибоцького району Чернівецької області, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

На вказану постанову адвокат Волошина Т.Б. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та провадження по справі закрити.

Вважає, що постанова суду є незаконною та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ЄУНСП: 715/9/20 Головуючий у І інстанції: Григорчак Ю.П.

НП: 33/822/131/20 Суддя-доповідач: Струбіцька О.М.

Категорія: ст. 124 КУпАП

Апелянт вказує на те, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувся без його участі та участі захисника, чим було порушено право на захист, останній був позбавлений можливості надати пояснення та надати суду докази, які спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та звернути увагу суду на порушення норм матеріального права, які були допущені поліцейськими. Вважає, що судовий розгляд проведено поверхнево та з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та адвоката Волошиної Т.Б., в інтересах ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову судді районного суду, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які заперечували проти апеляційної скарги, та просили постанову районного суду залишити без змін, заслухавши покази свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за клопотанням учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 126868 від 16.12.2019 року ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Mercedes Benz ML 270», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Чагор по вул. Спортивній Глибоцького району Чернівецької області, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Апеляційний суд, під час перегляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи дійшов до наступного висновку.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Тому, притягаючи особу до адміністративної відповідальності суд у відповідності до вимог ст.245 КУпАП повинен своєчасно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішити її у відповідності з законом.

Районний суд не дотримався цих вимог при притягненні до відповідальності ОСОБА_1 .

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , йому вмінено порушення п.12.1 ПДР України.

Відповідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

Одночасно, по факту даної дорожньо-транспортної пригоди поліцією було оформлено протокол про адміністративне правопорушення щодо іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , за порушення п.10.5. ПДР, за те, що він керуючи транспортним засобом «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes Benz ML 270», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1

Постановою Глибоцького районного суду від 25.02.2020 р. адміністративне провадження щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний позбавлений процесуальної можливості надати правову оцінку діям і наслідкам дій іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , щодо дій якого є прийняте рішення суду, яке вступило у законну силу.

Зіставлення фактичних обставин вчиненого діяння зазначеного у оскаржуваній постанові районного суду свідчить про те, що ДТП сталося за участі двох водіїв транспортних засобів.

Для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у даному випадку особливе значення має дослідження характеру та черговості порушень, дій, вчинених кожним із водіїв.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови районного суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не зазначено яка була дорожня обстановка, які перешкоди були у ОСОБА_1 , яка була швидкість, гальмівний шлях автомобіля, на якій смузі дороги рухався ОСОБА_1 , на якій інший учасник, якому напрямку.

При встановленні фактичних обставин даної справи,встановлено, що не заперечується ОСОБА_2 , що ним було здійснено маневр власним автомобілем вліво, при тому, як він побачив рух автомобіля ОСОБА_1 .

Чи мав технічну можливість ОСОБА_1 , з огляду на такий маневр уникнути зіткнення, чи при відсутності такого маневру відбулося б таке зіткнення, не було предметом перевірки поліцією при оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Всі ці обставини залишилися поза увагою районного суду який не звернув увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення ст. 256 КУпАП, та не вжив заходів для з`ясування цих обставин жодним чином.

Апеляційним судом досліджено матеріали адміністративного провадження, відеозаписи надані учасниками апеляційного розгляду.

Під час дослідження наданого апелянтом відеозапису події вбачається, що при здійсненні руху автомобілем ОСОБА_1 застосував гальмування, що видно із загоряння лампи на автомобілі, як реагування на маневр вчинений ОСОБА_2 .

Із вказаного відео видно, що дійсно ОСОБА_5 було вчинено маневр вліво у протилежній від місця знаходження його автомобіля стороні.

Відповідно, як вбачається із схеми місця події, відбулось зіткнення автомобілів, автомобіль ОСОБА_2 було пошкоджено з правого боку, що узгоджується з із рухом автомобіль заснятих на відеозаписі.

На час апеляційного розгляду апелянт заперечив призначення будь-яких експертиз з приводу доводів апеляції, інші учасники теж не клопотали про призначення експертизи.

В даному випадку із встановлених апеляційним судом фактичних обставин справи є обґрунтований сумнів, того, чи відбулась би ДТП за відсутності маневру в ліво водія ОСОБА_2 , і яка необхідність була в таких його діях.

Як видно із відеозапису водій ОСОБА_1 розпочав рух автомобіля на власній смузі руху, ним було застосовано гальмування при наявності перешкоди.

Наявні сумніви доведеності вини ОСОБА_1 у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні трактуватись на його користь.

При даному апеляційному розгляді довести вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не вдається за можливе, так як його поведінка як водія під час ДТП була залежною від поведінки іншого водія ОСОБА_2 , правомірність цієї поведінки апеляційний суд позбавлений оцінити через наявність постанови Глибоцького районного суду від 25.02.2020р., однак неможливо визнати винним у ДТП водія ОСОБА_1 , який як учасник дорожнього руху у даному випадку був позбавлений можливості реагувати на дорожню обстановку у відповідності до п. 1.4 ПДР України, який передбачає, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Апеляційний суд не бере до уваги надані апелянтом проведені авто-технічні експертизи, як такі, що зроблені не за призначенням суду без попередження у судовому порядку про кримінальну відповідальність, експерт вважає, що у матеріалах справи не має достатніх доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, яке апеляційний суд позбавлений можливості усунути зважаючи на неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що є обов`язком згідно ст. 251 КУпАП органів поліції і судне може перебирати їх повноваження на себе.

При цьому, є сумніви, які свідчать на користь ОСОБА_1 про недоведеність його вини за ст. 124 КУпАП, ці сумніви повинні трактуватися на його користь, що є реалізацією його права на захист.

При наявності сумнівів доведеності вини притягати особу до адміністративної відповідальності неприпустимо, що є порушення ст. 62 Конституції України та дотримання принципу законності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №126868 від 16.12.2019 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, постанова Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Тому є правові підстави задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Волошиної Т.Б. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

05.08.2020 року

(дата засвідчення копії)