ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/329/20 Справа № 712/1386/20 Головуючий по 1 інстанції Морозов В.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/1386/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Черкаського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника Василенка О.В. ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу по АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 02.02.2020 о 05 годині 12 хвилин у м. Черкаси по вул. Одеській 42 керувала автомобілем Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 - Василенко О.В. подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено право на захист, оскільки розглянуто справу без участі ОСОБА_1 та її захисника. Вказує, що ОСОБА_1 дійсно в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, однак це було пов`язано з тим, що був зламаний замок її автомобіля, у зв`язку з чим вона не могла його залишити без нагляду. Зазначає, що після приїзду чоловіка ОСОБА_1 мала змогу пройти огляд на стан сп`яніння та згідно виписки з амбулаторної карти №138 остання була твереза.

Заслухавши думку захисника Василенка О.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі захисника Василенка О.В., є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 319968 від 02.02.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 02.02.2020 о 05 годині 12 хвилин у м. Черкаси по вул. Одеській 42 керувала автомобілем Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, (а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції про те, що вони були свідками того, як ОСОБА_1 в їх присутності відмовилась проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЧОНД» (а.с. 2,4);

- даними рапорту поліцейського Цимбала В.А., в якому вказано про те, що екіпажем поліції було зупинено автомобіль Renault Megane під керуванням ОСОБА_1 , у якої було виявлено ознаки наркотичного спяніння, та остання відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків (а.с. 5);

- даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факт керування нею транспортним засобом, та у присутності двох свідків на неодноразові пропозиції працівників поліції відмовилася проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЧОНД».

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта про зламаний замок автомобіля, який неможливо було залишити без нагляду, є неприйнятними, нічим не підтверджені, та згідно даних відеозапису ОСОБА_1 як в присутності працівників поліції, так і за наявності свідків, відмовлялася пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЧОНД», та жодного разу не згадувала про зламаний замок на автомобілі.

Посилання апелянта на виписку з амбулаторної карти №138, згідно якої у ОСОБА_1 02.02.2020 о 07.00 год. не виявлено ознак сп`яніння та вона була тверезою, є безпідставними, оскільки їй інкримінується відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду її захисник Василенко О.В. приймав участь, вона була повідомлена про місце, день та час слухання справи, але до апеляційного суду не з`явилася, не скориставшись своїм правом бути присутньою під час апеляційного розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційним судом було проведено дослідження доказів, переглянуто відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки її відсутність в суді першої інстанції, чи присутність її захисника Василенка О.В. в суді апеляційної інстанції, не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення по суті щодо неї.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Василенка О.В., - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка