П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення,

- ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - адвоката Рейзіна М.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рейзіна М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеними обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 08.02.2020, о 23 год. 30 хв., по вул. Вокзальна в смт. Глеваха Васильківського району Київської області керувала транспортним засобом Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає ситуації.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Рейзін М.В. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2020 щодо останньої у зв?язку із суттєвими порушеннями, які були допущені при розгляді справи у суді першої інстанції, порушенням права ОСОБА_1 на захист у розумінні Конвенції про захист прав людини та неповнотою судового розгляду і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник Рейзін М.В. вказує, що не було підстав зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а коли остання їх почала заперечувати, працівник поліції ОСОБА_2 вирішила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз?яснюючи їй прав та обов?язків, вчиняючи на водія психологічне насильство.

За твердженнями захисника, працівники поліції не реагували на спроби ОСОБА_1 бути присутньою при складенні стосовно неї матеріалів, не роз?янювали їй право на проходження освідування у лікаря, а також проігнорували свої обов?язки щодо доставки останньої до лікаря, після того, як вона повідомила про такий свій намір, у зв?язку з чим ОСОБА_3 самостійно звернулася до відповідної лікарської установи, де у неї не виявлено ознак сп?яніння, хоча, відповідно до досліджень, концентрація алкоголю була в два і більше разів менша, ніж передбачено, що виключає обставин, які зазначалися у протоколі, а саме наявність запаху алкоголю з порожнини рота, оскільки ОСОБА_1 взагалі не вживає алкоголь.

Звертає захисник увагу і на те, що у копії протоколу, що була вручена ОСОБА_1 відсутні підписи свідків, які є в оригіналі протоколу, що, на переконання захисника, ставить під сумнів проставляння підписів саме тими особами, які наявні на відеозаписах.

Також захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, посвідчення водія у неї не вилучалося, що, за його міркуванням, свідчить про те, що водій не перебувала в стані алкогольного сп?яніння, ще і при тому, що працівниками поліції водієві ОСОБА_1 навіть не пропонувалася, окрім того, категорично було проігноровано її повідомлення особи, що вона бажає пройти такий огляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в її інтересах захисника Рейзіна М.В. на підтримку в повному обсязі доводів апеляційної скарги про закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозаписи досліджуваних подій, слід дійти наступних висновків.

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом доведеними, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Згідно положенням ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, нормою ст. 280 КУпАП регламентовано, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 223448, що складений 09.02.2020 о 00.20 год., 08.02.2020, о 23 год. 30 хв., в смт. Глеваха по вул. Вокзальна ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає ситуації.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Зазначений протокол складений уповноваженою особою - поліцейським СРПП Васильківського ВП старшим лейтенантом Ткачук Н., яка в суді першої інстанції підтвердила обставини, що у ньому викладені, та обставини його складання, які відтворені у долученому до справи відеозапису досліджуваних подій.

Обставини адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі, засвідчені свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 1), які, крім того, 09.02.2019 окремо пояснили про те, що у присутності кожного з них водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер".

Перед тим, як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд, працівник поліції ОСОБА_2 надавала їм-свідкам герметично запакований прозорий пакет, в якому знаходилася одноразова трубка до приладу "Драгер" (а.с. 2-3).

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 09.02.2020, він забрав автомобіль "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 , на зберігання за певною адресою (а.с. 4).

Ця обставина спростовує доводи апеляційної скарги захисника Рейзіна М.В. про те, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортного засобу, яка, за поясненнями сторони захисту в суді апеляційної інстанції, на цьому ж автомобілі, але під керуванням ОСОБА_6 , їздила до медичних установ.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сама ОСОБА_1 не заперечувала того, що вона, за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, дійсно керувала транспортним засобом Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 .

Поліція зупинила її транспортний засіб практично біля будинку, в якому вона проживає, з підстав того, що в автомобілі не підсвічувався номерний знак, хоча він підсвічувався наполовину, так як перегорів лише один ліхтар для освітлення номерного знаку, на що вона і звернула увагу працівників поліції.

Отже, підстава для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції узгоджувалася з діючим законодавством і для цього не має якихось виключень чи посилань на те, що все ж таки номерний знак освітлювався за допомогою одного з двох передбачених обладнанням ліхтарем, оскільки відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху України, технічних стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації і забороняється експлуатація транспортного засобу згідно із законодавством, коли кількість, тип, колір розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають конструкції транспортного засобу, як наголошується в п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху України.

Що стосується ліхтаря (вогонь) освітлення заднього номерного знака (Фонзі), то він є пристосуванням, призначеним для освітлення всієї площі місця установки заднього номерного знака на транспортних засобах, що забезпечує нормальну видимість і читання заднього реєстраційного знака транспортного засобу в темний час доби на відстані не менше 20 м., характеристики, розташування і регламент використання якого є стандартизованими, і в даній конструкції їх передбачено два - для освітлення всієї площі місця установки заднього номерного знака автомобіля Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 .

Будь-які інші припущення з боку сторони захисту про те, що номерний знак автомобіля достатньо освітлювався за допомогою одного ліхтаря - явно не узгоджуються з визначеними законом стандартами.

Як далі видно з пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, поліцейські запропонували їй пройти тестування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", оскільки у неї, начебто, були ознаки алкогольного сп`яніння.

Дійсно працівники поліції вказували їй- ОСОБА_1 видихати повітря в прилад "Драгер", на що вона відповіла, що не знає, що це за прилад та не знає процедуру проходження огляду на стан сп`яніння.

Проте, через годину після складання протоколу про адміністративне правопорушення, з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вона звернулася до Васильківської ЦРЛ, де їй було відмовлено у проведенні тестування з повідомленням того, що проходження такого огляду відбувається у присутності поліцейського, а тому вона поїхала до КНП КОР "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання" смт. Глеваха та пройшла там огляд, під час якого ознак сп`яніння у неї виявлено не було.

Дійсно, згідно даних висновку Київського обласного наркологічного центру щодо результатів виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.02.2020, у ОСОБА_1 ознак сп?яніння не виявлено (а.с. 19), оскільки концентрація алкоголю у видихуваному повітрі відповідає нормі (а.с. 17), тобто є меншою, ніж 0,2 ‰, з якої настає відповідальність водія за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння.

Але чому при дослідженні в медичному закладі, які здійснювались за допомогою "Alcotest 6810 № ARB-0506", при першій спробі о 02.27 год. у видихуваному повітрі виявлено алкоголь у концентрації 0,11 ‰, при другій о 02.47 год. - 0,07 ‰ (а.с. 17-19), ОСОБА_1 пояснити не змогла.

Проте, наявність і такої концентрації алкоголю в 02.47 год. 09.02.2020 у ОСОБА_1 не вказує на те, що в на час зупинки транспортного засобу в 23.30 год. 08.02.2020 у неї не було запаху алкоголю з порожнини рота, як на це послався захисник в апеляційній скарзі.

Водночас, така зміна концентрації алкоголю протягом 20 хв. не може вказувати на властивість організму ОСОБА_1 чи на її захворювання, які тягнуть за собою утримання алкоголю в маленьких концентраціях, як про те послався в апеляційній скарзі захисник Рейзін М.В., але без вказівки, яка саме концентрація алкоголю може бути присутньою в організмі ОСОБА_1 , з яким захворюванням//властивістю її організму це пов?язано і як час, зокрема 20 хв., може впливати на зміну цієї концентрації, і яка концентрація алкоголю могла бути станом на 23.30 год. 08.02.2020.

Судом першої інстанції при дослідженні висновку звернуто увагу на те, що він не затверджений гербовою печаткою, натомість на ньому стоїть штамп з відміткою "для листків непрацездатності".

При цьому, не можна не звернути увагу і на те, що ОСОБА_1 проходила огляд о 02.27 год. 09.02.2020, а керувала транспортним засобом з певними ознаками алкогольного сп`яніння о 23.30 год. 08.02.2020, коли була зупинена працівниками поліції, тобто майже через 3 (три) години, тоді як, згідно діючого законодавства, огляд водія має бути проведений протягом двох годин після зупинки транспортного засобу.

За наведеним, за будь-яких обставин не можна взяти до уваги наданий стороною захисту висновок Київського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів виявлення стану алкогольного сп?яніння від 09.02.2020, оскільки відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп?яніння.

Відмова від проходження такого огляду - є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи дійсно перебував водій в стані алкогольного сп?яніння чи ні.

Згідно переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського досліджуваних подій за участі ОСОБА_1 , номерний знак на транспортному засобі засобом Skoda Oktavia, яким керувала остання, дійсно освітлений частково.

Працівники поліції поводяться виважено, у той час як поведінка ОСОБА_1 не є пасивною.

У подальшому ОСОБА_1 тільки стоїть і спостерігає за діями чоловіка та приятельки, які перебувають у стані, що явно не відповідає обстановці, які поведінкою проявляють агресивність по відношенню до працівників поліції та їх майна та які також протягом усього часу фіксування правопорушення вчиняють активні дії, що перешкоджають працівникам поліції здійснювати свої обов?язки, зокрема по роз?ясненню ОСОБА_1 процедури проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу, а потім і під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Як далі слідує з запису, у присутності двох свідків-понятих, які на запис камери назвали свої анкетні дані, що узгоджуються з даними матеріалів справи, коли було розпаковано з цілісної упаковки мунштук до приладу "Драгер", на неодноразові, протягом певного часу, пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", ОСОБА_1 уникає відповіді, у зв`язку з чим працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що така її поведінка може бути розцінена як відмова від проходження огляду, що у сукупності з її- ОСОБА_1 згодою щодо вживання алкоголю і є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На дані вислови працівника поліції ОСОБА_7 . ОСОБА_1 ніяких заперечень не висловила, проте, вкотре, почала сперечатися з працівниками поліції з приводу неправильної зупинки транспортного засобу під її керуванням, оскільки номерні знаки, на її переконання, достатньо освітлені, для чого і просила вимкнути світло у службових автомобілів і перевірити цю обставину.

Досліджуваний відеозапис не вказує і на те, що ОСОБА_1 поставила під сумнів правильність встановлення осіб свідків-понятих працівниками поліції, з послідуючим їх відображенням в матеріалах справи.

Такі ж обставини досліджуваних подій убачаються і з відео з телефону, наданого стороною захисту.

Крім того, з наданого відеозапису видно, де ОСОБА_1 чітко вказує, що вона не знає звідки взялися свідки, що вказує на її обізнаність щодо необхідності присутності сторонніх осіб, що беруть участь у процедурі складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також ОСОБА_1 коментує те, що працівники поліції невірно склали протокол, з чого видно, що вона знайома з його змістом.

Дійсно, як убачається з досліджуваних відеозаписів, ОСОБА_1 працівник поліції ОСОБА_2 повернула права водія, що ніяким чином не може вплинути на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а може тільки бути підставою для оскарження дій працівника поліції у передбаченому законом порядку, зокрема за зверненням сторони захисту.

У який спосіб на ОСОБА_1 було здійснено психологічне насильство з боку працівника поліції - з апеляційної скарги захисника не видно, як така обставина не випливає і з досліджених відеозаписів.

Не знайшло свого відображення у позиції сторони захисту і те, яким чином працівники поліції мали забезпечити проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння у медичній установі, знаючи про її намір це зробити, про що викладено і у протоколі про адміністративне правопорушення, що, само по собі, свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо можливості проведення такого огляду у медичній установі - оскільки вимоги щодо проходження огляду у медичній установі ОСОБА_1 заявила через годину після складання протоколу про адміністративне правопорушення вже після того, як пішли свідки-поняті, які надали пояснення відповідного характеру про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В матеріалах справи відсутні дані щодо оскарження ОСОБА_1 чи в її інтересах адвокатом//представником дій працівників поліції, що не заперечувалося і в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі.

Доводи захисника Рейзіна М.В. про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення у медичний заклад для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп?яніння - не свідчать про порушення працівниками поліції процедури такого огляду, яка визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09.11.2015 за № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

При цьому, як за тим, що ОСОБА_1 уникала відповіді на пропозицію проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", що було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження такого огляду, наявність чи відсутність в матеріалах справи документу-направлення на проведення огляду в медичному закладі, який дійсно проводиться лише за участі працівника поліції і на підставі відповідного документу - направлення, може вплинути на висновки про доведення//не доведення вини ОСОБА_1 у порушенні нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України - з позиції сторони захисту не видно, ще виходячи і з того, що вона повідомила про свій намір пройти огляд на стан сп?яніння в 01.20 год. 09.02.2020, учинивши відповідний запис в протоколі про адміністративне правопорушення, тоді як протокол було складено о 00.20 год. 09.02.2020 (а.с. 1), що, само по собі, вказує про надання працівниками поліції доступу ОСОБА_1 до процедури складання протоколу.

Сама по собі обставина відсутності підпису свідків в копії протоколу про адміністративне правопорушення, як на те послався захисник Рейзін М.В., не вказує на його неправильність та недостовірність з урахуванням і обставин його оформлення, коли він складався протягом певного проміжку часу, коли працівників поліції та свідків відволікали від процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння та чинили перешкоди у складанні необхідних процесуальних документів.

Отже, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження такого огляду.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, - не встановлено.

За підсумками, апеляційна скарга захисника Рейзіна М.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Рейзіна М.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька