Справа № 219/5400/20
Провадження № 3/219/2103/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2020 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 27.03.2002 Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

25.05.2020 інспектором Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235221 про те, що 25 травня 2020 року о 10 год. 00 хв. по вул. Ювілейна, 83 в м.Бахмут водій ОСОБА_1 керував скутером Honda Dio 34 б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від продуття алкотестеру «Драгер 6810» чи проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП БЛІЛ м. Бахмут відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним у вчиненні адміністративного правопорушення себе не визнав, просив викликати в судове засідання інспектора поліції, який складав протокол, а також витребувати докази наявності у патрульних 25.05.2020 року алкотестеру Драгер, оскільки він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та припускає, що у патрульних не було обладнання для такої перевірки і тому вони одразу пропонували йому проїхати в лікарню, що є порушенням Інструкції.

На переконання органу поліції вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235221, відеозаписом, письмовими поясненнями свідків, та іншими матеріалами справи.

За клопотанням ОСОБА_1 до судового засідання запрошувався інспектор Бахмутського ВП, однак в судове засідання 02.07.2020 та 31.07.2020 останній не з`явився. Натомість, з Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надійшов лист від 30.06.2020 № 15103/201/05-2020, підписаний невідомою особою і зазначено «заст. начальника відділу» без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, у якому повідомляється, що 25.05.2020 о 10:00 год. Під час несення служби на маршруті патрулювання поліцейським СРПП Бахмутського ВП Сінкевич В.А. разом з ОСОБА_2 було зупинено ОСОБА_1 , який керував скутером «HONDA DIO 34» без мотошолому та без номерного знаку. Під час спілкування з ОСОБА_3 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від продуття газоаналізатору Dragger Alkotester Курига відмовився. Також відмовився пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, про що відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР 18 № 235221 за ст.130 ч.1 КУпАП. Також у цьому листі вказується, що згідно журналу роботи технічного засобу Dragger Alkotester Бахмутського ВП пристрій отримав 25.06.2020 року о 07:20 год. Начальник СРПП Бахмутського ВП лейтенант поліції Нікітенко Д.І. У разі необхідності ОСОБА_4 забезпечує доставляння у найкоротший строк зазначений пристрій до будь-якого наряду СРПП Бахмутського ВП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимогст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 (а) ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.1ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, річковими і маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. п. 6, 7 розділу І Інструкції - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Тобто, вищенаведена Інструкція визначає, що поліцейський оснащений спеціальними технічними засобами, дозволеними до застосування МОЗ та Держспоживстандартом з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, пропонує водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і оформити результати такого огляду. У разі згоди, поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та, на її вимогу, надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Поліцейський також залучає до огляду двох свідків, якими не можуть бути поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. З матеріалів справи вбачається, що на час зупинки транспортного засобу, яким начебто управляв ОСОБА_1 , поліцейський -інспектор ОСОБА_5 не мав спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не доведено матеріалами справи і факт звернення даного інспектора до лейтенанта Нікітенка з приводу необхідності доставлення даного засобу з метою проведення огляду ОСОБА_1 із застосуванням технічного засобу Dragger Alkotester, оскільки як встановлено судом інспектор ОСОБА_5 не отримував даний засіб.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно до абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом МВС, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995 р.).

Згідно з абз. 4 п. 27 цієї ж постанови, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

До матеріалів справи було додано диск відеофіксації, однак, з оглянутого судом диску, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після перегляду даного відео з`ясовано, що о 10 год. 51 хв. ОСОБА_1 запитують яким транспортним засобом він керував, і він відповідає, що скутером, однак відеозйомка не має даних про зупинення ОСОБА_1 , часу зупинення, чи були при цьому свідки, і взагалі транспортного засобу біля нього немає. Курига з невідомих обставин стоїть біля поліцейського автомобіля. Також на запитання чи бажає він пройти огляд за допомогою якогось обладнання (оскільки під час озвучення технічного засобу невідома особа, яка здійснює відеозапис, голосно кашляє і з запису незрозуміло про що запитує інспектор). ОСОБА_1 каже, що у інспектора немає технічного засобу, на що інспектор повідомляє, що технічний запис привезуть і одразу пропонує ОСОБА_1 пройти обстеження у лікарні, на що той відмовляється. В судовому засіданні ОСОБА_1 свою відмову пояснив тим, що він поспішав йти до лікаря у поліклініку, а протокол підписував, не читаючи його, довірившись працівнику правоохоронного органу. Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 та свідкам роз`яснюються права та обов`язки, визначені КУпАП. Інспектор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (зі змінами до нього), надалі - Правил, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Відповідно до п.2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. п. г) п.2.3. вказаних Правил під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Однак, матеріалами справи не доведено, що скутер «HONDA DIO 34» є механічним транспортним засобом (або мотоциклом, або мопедом) ы що ОСОБА_1 керував саме транспортним засобом.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), щоКонституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, вважаю, що в судовому засіданні не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та порушення п.2.5 Правил дорожнього руху (відмова від продуття алкотестеру «Драгер 6810» чи проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП БЛІЛ м. Бахмут), у звязку з чим відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, оскільки на ОСОБА_1 не накладено адміністративне стягнення, то з нього не може бути стягнуто судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 278, 280 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Л. В.Шевченко