П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2020 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

04.11.2019 о 18 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Біла Церква Київської області, по вул. Декабристів 9, керував транспортним засобом марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом в медичному закладі по вул. В. Стуса в м. Біла Церква Київської області в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» у лікаря нарколога, висновок лікаря №424, результат огляду позитивний - 1.99% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував, а 04.11.2019 приблизно о 18 год. 45 хв. він перебував в м. Біла Церква Київської області по вул. Декабристів 9, а транспортним засобом марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 керував його син, ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, пояснив, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 приходиться йому вітчимом, та 04.11.2019 приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_2 приїхав за адресою м. Біла Церква Київської області, по вул. Декабристів АДРЕСА_2 , щоб забрати свій транспортний засіб марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , наполягав, що саме він керував транспортним засобом рухаючись від гаражу до будинку, а ОСОБА_1 чекав біля гаражу. Також підтвердив, що він поїхав разом з працівниками поліції і ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, де вимірювальний пристрій показав, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яння, результат 1,99 % проміле.

За клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак з невідомих причин останні в судове засідання не з`явились.

Письмові пояснення свідків за таких обставин не можуть бути прийняті як допустимі докази винуватості особи.

Однак, з урахуванням того, що подія адміністративного правопорушення зафіксована на нагрудну камеру поліцейського, вважаю, що відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом у справі, а тому вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутність свідків, які в судове засідання не з`явились.

Суддя зазначає, що відомості викладені в рапорті працівника поліції, суддя бере до уваги, що співпадає з правовою позиціє Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к, де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Враховуючи, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує певні процесуальні норми, суддя вважає за можливим застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при оцінці доказів по справі, керуватись ст. 91 КПК України, що також відповідає сформованої судової практики.

З рапорту капрала поліції Мазуренка І.М., який долучено до матеріалів справи, вбачається, що під час патрулювання 04.11.2019 на службовий планшет надійшов виклик про порушення ПДР України. Прибувши на місце події було виявлено 4 невідомі особи. В ході спілкування заявник повідомив, що літня людина, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, та припаркувавши автомобіль хотів скритится в невідомому напрямку. У ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога за адресою м. Біла Церква вул. Василя Стуса, 41, результат огляду позитивний - 1.99%. Дану подію було зафіксовано на нагрудну боді камеру серії АІ00119.

Отже, рапортом працівника поліції, який суддя визнає джерелом доказів по справі, в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України та ст. 251 КУпАП, зокрема порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності п. 2.9 а Правил дорожнього руху, а саме «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні досліджений диск з відеозаписом з боді-камер працівників поліції. Вказаним відеозаписом підтверджуються всі обставини, викладені в рапорті та в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, з дослідженого відеозапису вбачається, що свідки події вказують саме на ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які також зазначають, що побоюючись того, що останній може заподіяти шкоду, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим викликали працівників поліції. При цьому відеозаписом зафіксовано, як на місці події присутній ОСОБА_2 , який на запитання поліцейського повідомляє що саме він керував транспортним засобом, на що свідки події обурливо реагують, пояснюючи зворотне.

Дослідивши даний відеозапис, суддя приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та вважає що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вводить суд в оману, наполягаючи, що транспортним засобом керував його син ОСОБА_2 , щоб уникнути відповідальності.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки останній являється родичем правопорушника, а саме сином, є зацікавленим, а також пояснення ОСОБА_2 суперечать даним, які зафіксовані на відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.

Згідно п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 1.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю, підтверджується наявними та дослідженими судом матеріалами, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №185948 від 04.11.2019, рапортом капрала поліції Мазуренка І.М., висновком лікаря нарколога, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,99 % проміле, відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського АІ 00119.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суддя вважає доведеним керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя зазначає, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено умисно та є грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є грубим порушенням та має підвищену спільну небезпеку, а також враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що обране стягнення буде мірою відповідальності, поваги до правил співжиття, та запобігати вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Суддя вважає, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяО. В. Ларіна