КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2597/2020 Постанова винесена суддею Примаченко В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Семенюти Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено за правилами ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 17 березня 2020 року об 11 год. 08 хв. в м. Біла Церква, по бульв. Олександрійському, 98 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що він відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім цього, 18 березня 2020 року об 11 год. 10 хв. в м. Біла Церква Київській області, по вул. Сквирське шосе, 218 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння. Освідування на стан сп`яніння проводилося КНП Ставищенська ЦРЛ, результат позитивний, водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, висновок лікаря № 47, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Семенюта Р.А. просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційного прохання захисник посилається на те, стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції 01, 17 та 18 березня 2020 року складено три протоколи за ст. 130 КУпАП. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом від 01 березня 2020 року, та накладено адміністративне стягнення. Вказана постанова набрала законної сили 24 квітня 2020 року, тому на момент ухвалення судом оскаржуваної постанови від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 вже був особою, яка у 2020 році притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як зазначає захисник, при надходженні адміністративного матеріалу до суду, він підлягав перевірці на відповідність вимогам ст.ст. 256, 278 КУпАП, п. 9 ч. 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 № 1496/27941, проте судом було проігноровано той факт, що протоколи від 17.03.2020 та 18.03.2020 не відповідають вимогам зазначеної Інструкції, оскільки в них не указано частину статті 130 КУпАП, за якою передбачена відповідальність за конкретне правопорушення, що відповідно до роз`яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", є підставою для повернення таких протоколів відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За вказаних обставин захисник вважає, що суд повинен був закрити адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 , тому судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Разом із апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 06 травня 2020 року, поважність причин пропуску якого обґрунтована тим, що про розгляд справи ОСОБА_1 належним чином повідомлено не було, копія постанови отримана останнім лише 26 травня 2020 року, тобто після спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 на обґрунтування апеляційного прохання та клопотання, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 і твердження захисника про отримання останнім копії постанови 26 травня 2020 року підтверджується долученими до апеляційної скарги документами. Разом із цим, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється розділом IV КУпАП, положення якого визначають як процедуру розгляду, так і завдання цього провадження, якими є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням у їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України), а також завідмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (невиконання вимог п. 2.5 ПДР України).

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за ч. 2 цієї статті.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Водночас, за змістом закону та підзаконних нормативних актів, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, 25 березня 2020 року на розгляд Білоцерквського міськрайонного суду Київської області надійшли: протокол про адміністративне правопорушення від 17 березня 2020 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з додатками та протокол про адміністративне правопорушення від 18 березня 2020 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з додатками. Постановою судді вказаного суду від 06 травня 2020 року дві окремі справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та цього ж дня винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень і накладення на нього адміністративного стягнення за правилами ст. 36 КУпАП.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суддею не було взято уваги той факт, що ОСОБА_1 був раніше притягнутим до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП іншим судовим рішенням, отже в його діях є ознаки повторності, що в свою чергу може свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, або є підставою для повернення матеріалів справи органу поліції на дооформлення, є непереконливими.

Так, з долученої до апеляційної скарги копії постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2020 року слідує, що ОСОБА_1 за невиконання вимог п. 2.5 ПДР України 01 березня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, на час складання щодо ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення, тобто станом на 17 березня 2020 року та 18 березня 2020 року, за подіями, які відбулися 01 березня 2020 року, судове рішення постановлено ще не було, отже у працівників поліції як 17 березня 2020 року, так і 18 березня 2020 року, не було достатніх підстав для кваліфікації у відповідних протоколах вчинених ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою повторності, тобто за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, на час розгляду справи 06 травня 2020 року суддя також не мав відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за рішенням суду від 14 квітня 2020 року.

До того ж, суддя розглядає справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення і, навіть, за наявності певних обставин, які обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлений права самостійно змінити правову кваліфікацію адміністративного правопорушення або саме з цих підстав, які погіршують становище особи, яка притягається до відповідальності, повернути матеріали справи для дооформлення органу, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суддя обґрунтовано розглянув справу в межах фактичних обставин кожного правопорушення, викладеного в окремому протоколі, а наведені захисником доводи, які він пов`язує з тим, що дії ОСОБА_1 відповідають ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на викладене, не є законною підставою для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП. До того ж невиконання водієм ОСОБА_2 17 березня 2020 року вимог п. 2.5 ПДР України, як і порушення ним же 18 березня 2020 року вимог п. 2.9(б), за встановлених суддею в постанові обставин, доводиться доказами у справі, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення від 17 та 18 березня 2020 року, при тому, що ці протоколи складені уповноваженими особами, а їхній зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій (а.с. 1, 22); відомостями, викладеними в рапортах працівників поліції (а.с. 2, 25); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за змістом яких у присутності свідків водій ОСОБА_1 17 березня 2020 року о 11 год. 08 хв. відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3, 4); даними направлення на огляд ОСОБА_1 в КНП «Ставищенська ЦРЛ» (а.с. 5); відомостями, викладеними у висновку № 47 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препартів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.03.2020, відповідно до яких ОСОБА_6 18 березня 2020 року о 12 год. 25 хв. перебував у стані наркотичного сп`яніння (амфетамін) (а.с. 23); даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (а.с. 7, 31) та іншими документами.

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, вони отримані згідно з визначеною законом та підзаконними актами процесуальною процедурою та об`єктивно узгоджуються між собою.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 року № 1496/27941, з тієї підстави, що в протоколах не указано частину статті 130 КУпАП, є надуманими, оскільки в кожному з направлених на розгляд до суду протоколів про адміністративне правопорушення зазначено частину статті 130 КУпАП, бо є посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується змістом цим протоколів.

Інших аргументів щодо недопустимості доказів, якими суд обґрунтував свої висновки, в апеляційній скарзі захисника не наведено.

Таким чином, вважаю, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст. ст. 36, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить захисник. Отже, апеляційна скарга захисника Семенюти Р.А. задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Семенюті Руслану Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Семенюти Руслана Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено за правилами ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко