ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8232/20Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 33/817/228/20 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю:

прокурора - Штурми Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу у дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок).

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 , яка проходила службу на посаді поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП НП України, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24 Тернопільської області та відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що оскільки присягу поліцейського, відповідно до ст. ст. 17, 64 Закону України «Про національну поліцію» вона не приймала, їй при звільненні було роз`яснено, що вона не зобов`язана подавати декларацію про доходи за 2018 рік. Однак, у другій половині травня 2019 року ОСОБА_1 отримала листа з НАЗК про те, що нею порушені строки декларування і що протягом 10 днів вона повинна подати декларацію про доходи, яку вона подала 31.05.2019 року.

Вказує, що строки притягнення до адміністративної відповідальності минули, бо днем виявлення правопорушення є травень 2019 року, а не дата складання протоколу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, які підтримала апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прокурора, який вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

За змістом ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею зазначеного адміністративного правопорушення, за обставин, наведених в постанові суду, є обґрунтованим та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом № 9 про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією від 18 травня 2020 року; витягом з наказу № 381 о/с від 22.09.2017 року; витягом з наказу № 11 о/с від 10.01.2018 року; повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 6778/41/4/03-2019 від 10.04.2019 року; додатком послідовності дій користувача "Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 ; копією декларації після звільнення ОСОБА_1 за 2018 рік; листом № 44-07/8056/20 від 04.03.2020 року Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя; рапортом ОСОБА_1 від 12.01.2018 року; розпискою ОСОБА_1 від 12.01.2018 року.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу ДПП НП України від 22.09.2017 № 381 о/с призначено на посаду поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП НП України.

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 перед призначенням на службу в Національній поліції України було надано для ознайомлення пам`ятку-застереження працівника Національної поліції України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України.

26 грудня 2017 року рядового поліції ОСОБА_1 , яка відповідно до «Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яку вперше прийнято на службу в поліцію» затвердженого наказом МВС України від 16.02.2016 №105 направлялося до Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони, було достроково відраховано з навчання, відповідно до вимог п. 6.4 (незадовільна оцінка під час повторного проходження проміжного контролю). Наказ Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони від 26.12.2017 № 297 о/с.

В подальшому, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 10.01.2018 року № 11 о/с рядового поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 12.01.2018 року за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із абз. 2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 ст. 45 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, 12.01.2018 року ОСОБА_1 написала власноручний рапорт про ознайомлення із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подачі електронної декларації після звільнення.

Разом з тим, 12.01.2018 року ОСОБА_1 отримала свою трудову книжку, витяг з наказу про звільнення, про що написала власноручну розписку та проставила підпис про їх отримання.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 лише 31.05.2019 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, за 2018 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Наведені обставини були предметом дослідження судом першої інстанції і отримали правильну правову оцінку.

Враховуючи наведені норми закону, фактичні обставини справи, проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до відповідальності за інкриміноване їй правопорушення, оскільки нею не було прийнято присягу поліцейського, а отже вона не є суб`єктом інкримінованого їй правопорушення, суд вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 наказом ДПП НП України від 22.09.2017 № 381 о/с призначено на посаду поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП НП України.

Відповідно до п.п."з" п.1 ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону є поліцейські, а отже на ОСОБА_1 , яка була прийнята на посаду поліцейського покладено вимоги, встановлені ст.45 ЗУ "Про запобігання корупції" і та обставина, що нею не була складена Присяга поліцейського не звільняє її від такого обов`язку.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про закінчення на момент розгляду даної справи судом, строків накладення на неї стягнення.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, з часу виявлення у березні 2020 року правопорушення до дати прийняття судом першої інстанції у даній справі рішення 01 червня 2020 року, встановлений ч.4 ст.38 КУпАП шестимісячний термін накладення стягнення не сплинув.

Вказана обставина також була предметом перевірки суду першої інстанції, що відображено у оскаржуваній постанові та належним чином мотивовано.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання корупції», ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя