Справа № 212/4146/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 ,

за участі захисника ОСОБА_2

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ОБ №138900 від 04.06.2020р., водій ОСОБА_1 , 04 червня 2020 року о 22-20 годині в Покровському районі по вул.Ватутіна, 14, керував автомобілем марки «Москвич 412», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками перебування під дією лікарських препаратів, а саме: порушення ходи, мови, сповільненість рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або знаходження під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_1 провини не визнав, заперечував проти факту керування автомобілем під впливом лікарських препаратів чи в іншому хворобливому стані. Пояснив, що автомобіль був зупинений лише тому, що він повільно рухався, не перевищуючі швидкості. Пояснив, що він погодився з пропозицією поліцейського поїхати до медичного закладу на медичний огляд, однак в лікарні огляд не відбувся не з його вини (відсутній лікар тощо). Повідомив також: після всіх описаних вище подій, його ще на протязі години вмовляли підписати протокол про адміністративне правопорушення, пояснювали, що це незначуща формальність і він не будучи обізнаним, підписав протокол.

Захисник Нестерова О.М. просила суд закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП, тому що матеріал зібраний з грубими порушеннями процесуальних норм КУпАП. Так, протокол про адміністративне правопорушення має ознаки, які дають підстави припустити, що він був створений всупереч нормам законодавства з цього питання. Так, оригінал самого протоколу містить суттєву різницю з його копією, яка була вручена ОСОБА_1 . При оформленні протоколу був присутній лише один свідок ОСОБА_3 , що і було відображено в оригіналі протоколу, в той час як в копії протоколу, що доданий захисником до матеріалів справи, зазначено, що при складанні протоколу був присутній і свідок ОСОБА_4 . Суддя звертаючи увагу на це питання, зауважує: легко зрозуміти, без додаткових експертних методів дослідження, що прізвище свідка ОСОБА_4 було дописано в оригіналі протоколу. Стосовно зауваження захисника, що це інший почерк (при зазначенні в оригіналі протоколу свідка ОСОБА_4 ), ніж у інспектора ОСОБА_5 , який складав протокол та чи відбулося заповнення відповідної графи протоколу іншою ручкою, суддя стверджувати не може, оскільки це повинно бути предметом окремого експертного дослідження. Однак, при цьому, слід зауважити, що такий склад речей породжує цілком підставні сумніви не тільки, щодо окремих строк протоколу а й аутентичності всього документу, який є основним джерелом інформації по справі і інші докази повинні узгоджуватися саме з ним і відповідати йому.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суддею, в результаті проведення судового засідання та дослідження матеріалів справи встановлено наступне.

В протоколі та матеріалах справи зазначені в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак у відповідній строчці копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №138900від 04.06.2020 року, яка була вручена ОСОБА_1 відсутній запис про свідка ОСОБА_4 . Цей факт, сам по собі, дає судді можливість зробити висновок про суттєве порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і неможливості, за таких умов, вважати цей протокол джерелом доказів по справі.

Крім того, працівниками поліції повинно бути оформлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно форми, що наведена в додатку 1 до спільного Наказу МВС та МОЗ УКРАЇНИ від 09.11.2015 N 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Цього зроблено не було, що засвідчує факт ще одного грубого порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння чи інший хворобливий стан, що унеможливлює керування автомобілем. Крім того, слід зазначити, що особи свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не встановлені у передбачений законом спосіб (пред`явленням паспорту громадянина України чи документа, що його замінює або хоча б будь-якого документу, що усував би сумніви у точній ідентифікації осіб свідків). Отже, доказове значення підписаних такими свідками документів мають досить сумнівне значення при застосуванні їх в цілях доведення вини у адміністративній юрисдикції.

Проведення процедури оформлення та фіксування правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП чітко виписано у низці нормативно-правових документів. Відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у матеріалах справи, не дає можливості судді визначитися з питанням відносно того, чи робилась у законний спосіб пропозиція водію пройти медичний огляд взагалі, оскільки відеофіксація часу та наявності такої пропозиції у присутності невстановлених осіб не може бути доказом у справі. Дані відеофіксації порушення не несуть змістовної інформації, щодо процедури первинної фіксації правопорушення. Також, слід додати, що файл відеозапису з вказаним на ньому часом 22 год. 58 хв. 04.06.2020 року містить аудіоінформацію про розмову інспектора з невстановленою особою на предмет відповіді на пропозицію пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Відеозйомка не дає можливості встановити ні особу, з якою ведеться розмова, ні осіб, які знаходяться поруч, оскільки камера знімає темряву. Наступний файл з зазначенням часу 22.15 04.06.2020 року також не містить доказової інформації, оскільки як зазначено вище невідомо до кого звертається поліцейський при зверненні до понятих. Їх особи не встановлені ні документально, ні під час відеозапису. Звернення поліцейського до невідомих осіб навряд чи є належної фіксацією відмови водія від проходження медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння залишається, на підставі викладеного вище, повністю недоведеним та таким, який не може бути підставою для притягнення до юридичної відповідальності. До того ж, ОСОБА_1 сповістив суду і це підтверджується відеозаписом, що він погодився на медичний огляд, дійсно був доставлений працівниками поліції до ПНД але огляд не відбувся з технічних причин (був відсутній врач тощо). Поліцейський, що складав протокол на виклик суду не з`явився, відтак суддя був позбавлений хоч якимось чином з`ясувати його позицію при складенні протоколу.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254, 256, 266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення об`єктивних даних про фактичні обставини справи. З огляду на ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи вимогам процесуального закону, щодо достовірності і належності доказів, робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності. Згідно процесуальної норми ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів). Хоча, як зазначено вище, саме джерело доказів викликає у судді грунтовні сумніви щодо його достовірності.

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП тягне за собою закриття провадження.

Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення стягується лише в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення - судовий збір, в даному випадку, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особами зазначеними у ч.1 ст.287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов