Провадження № 3/234/19/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , студента ДТТМ 5 курсу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому у відповідності зі ст. 268 КУпАП роз`яснені його права,

за скоєння правопорушення, передбаченого за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 229634 від 26.10.2019 року, 26.10.2019 року о 01 год. 08 хв. в м. Краматорську по вул. Василя Стуса, біля буд. № 69, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 111830, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КЛПУ «Краматорський міський наркологічний диспансер» відмовився у присутності двох свідків. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 26.10.2019 року він згадав, що забув документи та сумку у автомобілі та вийшов до автомобіля за своїми речами. Коли він підійшов до автомобіля та сів за кермо, то біля нього зупинилася патрульна поліція, поліцейські повідомили його, що він знаходиться у нетверезому стані. В той час він не керував автомобілем, а лише сидів за кермом. Машина перебувала в статистичному стані, була не заведена. Йому запропонували пройти медичний огляд, однак він відмовився, оскільки не керував автомобілем. Він просив поліцейських надати йому докази того, що він керував автомобілем. Зранку він сам поїхав до наркології та пройшов огляд. Просив закрити провадження.

Захисник Шевченко В.С. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не доведена. Суду не надано доказів стосовно того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Крім того, поліцейськими було порушено ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Навіть, якби ОСОБА_1 і керував автомобілем, то у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу. Крім того, вважає, що було порушено процедуру розгляду справи.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським роти УПП в містах Краматорську та Слов`янську. Він пам`ятає ОСОБА_1 . В той день він працював та у них був виклик, на який екіпаж автомобіля виїжджав. По прибутті вони побачили, що стоїть автомобіль ВАЗ НОМЕР_3 , водія в той час не було. Вони попередили осіб, які перебували біля автомобіля, щоб ті не слухали голосно музику. Через деякий час, поступив ще один виклик, про те, що водій автомобіля керує у стані алкогольного сп`яніння. Їх екіпаж довго їхав за автомобілем та водія зупинили вже у дворі будинку. Водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КЛПУ «Краматорський міський наркологічний диспансер». Свідків дійсно привозив інший патруль поліцейських.

Вислухавши доводи сторін, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 26.10.2019 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, правопорушником надані пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність явних ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КЛПУ «Краматорський міський наркологічний диспансер» відмовився у присутності двох свідків.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать письмові пояснення свідків, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується матеріалами відеофіксації правопорушення.

Разом з цим, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що автомобіль перебував у дворі в статистичному стані, у автомобіля були вимкненні фари. ОСОБА_1 пояснював, що він не був водієм та не керував автомобілем. Свідки поліцейськими були запрошені вже пізніше. Відеоматеріали не містять доказу керування водієм ОСОБА_1 автомобіля.

Крім того, як вбачається з відеозапису, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені у протоколі та надали письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, як вбачається з відеозапису, при свідках, які були залучені працівниками поліції, ОСОБА_1 пояснив, що не був водієм транспортного засобу та на запитання ОСОБА_1 надати докази того, що він керував транспортним засобом, поліцейські відповіли, що дані докази будуть надані суду. Однак, суду не було надано доказів саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що автомобіль рухався або почав рухатися.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не вбачається технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з цим, суд не бере до уваги довідку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 1201, згідно якої у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, оскільки така довідка була отримана 26.10.2019 року о 10.00 годині, а події, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалися 26.10.2019 року о 01.08 годині, оскільки відповідно до ст. 266 ч. 4 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. За таких обставин, дана довідка не є належним та допустимим доказом по справі.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 у розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: А.О. Чернобай