Справа № 308/8192/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.07.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатки Скочиляс Г.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Із матеріалів провадження вбачається, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 14079579 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2263, виданого 28.07.2009 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 17.02.2009. 05.08.2009 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа. Згідно з розрахунком державного виконавця від 18.06.2019 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2019 становить 61 750, 00 гривень, розмір який сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. 06.06.2019 на адресу боржника ОСОБА_1 надіслано виклик для явки до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на 10:00 18.06.2019 для надання пояснень з приводу заборгованості зі сплати аліментів та щодо присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП. 18.06.2019 боржник ОСОБА_1 не з`явився за адресою місцезнаходження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області для надання пояснень з приводу заборгованості зі сплати аліментів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що не згідний з постановою суду, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи. Стверджує, що на момент винесення постанови, а саме станом на 09.09.2019, являється безробітним, а про наявність заборгованості та відкриття виконавчого провадження йому не було відомо. Окрім того, вказує на те, що виклик на 18.06.2019 до Ужгородського МВ ДВС для надання пояснень не отримував, та відповідно не з`явився, і під час складання протоколу був відсутній. Вказує і на те, що не ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, його вини у вчиненні правопорушення немає, в нього склалось скрутне матеріальне становище, а заборгованість виникла не через умисні дії, а через те, що не має коштів для сплати аліментів. Зазначає, що з оскаржуваною постановою ознайомився лише в кінці вересня 2019 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвокатки Скочиляс Г. В., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; будь-яких заяв чи клопотань та даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 не подавав; доручив представляти свої інтереси адвокатці Скочиляс Г. В., яка приймала участь у розгляді апеляційної скарги й не заперечувала щодо її розгляду без участі ОСОБА_1 , повідомивши про те, що ОСОБА_1 відомо про час та місце розгляду справи апеляційним судом.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, оскільки, як убачається з матеріалів справи, повідомлення про час та місце розгляду справи, які надсилались судом першої інстанції за місцем проживання ОСОБА_1 повернулись без вручення адресату (а. с. 15, 20). При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 09.09.2019. Із наявного в матеріалах справи супровідного листа вбачається, що копія оскаржуваної постанови направлена ОСОБА_1 лише 03.10.2019 (а. с. 18), однак, дані про її отримання в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 14079579 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2263, виданого 28.07.2009 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 17.02.2009. 05.08.2009 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа. Згідно з розрахунком державного виконавця від 18.06.2019 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2019 становить 61 750, 00 гривень, розмір який сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання (а. с. 1).
З виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2009 вбачається, що судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення позивачки до суду, а саме з 17.02.2009 (а. с. 2).
З постанови державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 05.08.2009 вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 2-2263 від 28.07.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а. с. 3).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем надсилався ОСОБА_1 виклик до державного виконавця на 18.06.2019 (а. с. 5-7).
З акту державного виконавця від 18.06.2019 вбачається, що 18.06.2019 боржник ОСОБА_4 не з`явився на виклик до державного виконавця для складення протоколу (а. с. 18).
З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_1 була надіслана й копія протоколу (а. с. 9-12).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний виконавець Ярешко Д. В ОСОБА_5 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилалася адвокатка Скочиляс Г. В. під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що державний виконавець Ярешко Д. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що виклик на 18.06.2019 до Ужгородського МВ ДВС для надання пояснень він не отримував, та відповідно не з`явився, і під час складання протоколу був відсутній, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує і наявні в матеріалах справи докази, якими підтверджується факт надсилання ОСОБА_1 виклику до державного виконавця та копії протоколу.
Як такі, що не спростовують факту несплати ОСОБА_1 аліментів та, відповідно, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, його вини у вчиненні правопорушення немає, в нього склалось скрутне матеріальне становище, а заборгованість виникла не через умисні дії, а через те, що не має коштів для їх сплати.
При оцінці вказаних доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що строк несплати аліментів є значним, понад 11 років, розпочинаючи з часу винесення судового рішення та відкриття виконавчого провадження, що свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення.
Окрім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд враховує і надані адвокаткою Скочиляс Г. В. у ході апеляційного розгляду справи пояснення про те, що зі слів ОСОБА_1 він дійсно не сплачував аліменти на утримання дитини.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 183-1 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан