Номер провадження: 33/813/71/20
Номер справи місцевого суду: 500/3511/19
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №406974 від 15.05.2019р. ОСОБА_2 15 травня 2019 року о 01.40 год. в Одеській області у м. Ізмаїлі по вул. Топольська, 29, керувала автомобілем «Daewoo Matiz», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, порушення координації. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» у присутності двох свідків, результат позитивний 0.68 проміле алкоголю в крові. Таким діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, також стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 10).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 08 липня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що її огляд на стан алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки їй не роз`яснили порядок проходження огляду на стан сп`яніння, не пропонувалось проведення огляду в медичному закладі та у якості свідка була залучена її близька подруга, яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що згідно роздруківки приладу Драгер, останнє калібрування приладу, за допомогою якого вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, відбулось 26 червня 2018 року, тобто з порушення шестимісячного строку згідно чинного законодавства. Тому ця обставини ставить під сумнів результат тесту 0,68 проміле (а. с. 14-18).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи виною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 15 травня 2019 року о 01.40 год., керувала автомобілем «Daewoo Matiz», д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» в присутності двох свідків, результат позитивний 0.68 проміле алкоголю. Таким діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії №406974 від 15.05.2019р., який складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_2 (а. с. 1);

2)поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містять необхідні реквізити, підписані свідками та не суперечать фактичним обставинам події, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 4, 4а);

3)висновком приладу «Драгер» №ARCD-0490, яким зафіксовано вміст алкоголю в організмі ОСОБА_2 в розмірі 0,68 проміле, дата проведення тесту 15.05.2019р. о 01.31 год. (а. с. 2);

4)відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції (а. с. 7).

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів , показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», поліцейський проінформував про порядок застосування спеціального технічного засобу, ОСОБА_2 погодилась пройти огляд, після чого було зафіксовано в її організмі вміст алкоголю у розмірі 0,68 проміле, будь яких заперечень щодо результатів огляду на місці зупинки ОСОБА_2 на надавала.

Отже, ОСОБА_1 скористалась своїм правом вибору та пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було проведено з порушенням чинного законодавства, тому є недійсним, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та апеляційним судом не вбачається підстав ставити їх під сумнів.

Доводи апеляційної скарги, щодо недійсності результатів приладу «Драгер» з посиланням на те, що калібрування приладу відбулося без дотримання шестимісячного строку для такого проведення, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. №1747 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2016р. за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить один рік.

Згідно висновку приладу «Драгер» №ARCD-0490 від 15 травня 2019 року, яким зафіксовано 0,68 проміле алкоголю в організмі ОСОБА_2 , останнє калібрування проводилось 25 червня 2018 року, тобто на час вчинення правопорушення не сплив річний строк для проведення повірки, що свідчить про його придатність до застосування.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що висновком приладу «Драгер» №ARCD-0490 від 15.05.2019р. температура повітря зафіксована +20 градусів, хоча фактична температура, згідно даних Інтернет сайтів прогнозу погоди, складала +14 градусів, оскільки згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського, прилад «Драгер» зберігався в патрульному автомобілі, де температура може бути іншою, чим зовні.

Таким чином, працівниками поліції правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 приладу «Драгер» №ARCD-0490 та його показники є допустимими доказами.

З метою об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі, суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання ОСОБА_1 про викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та працівника поліції, який склав протокол ОСОБА_5 , однак на неодноразові виклики до суду вказані свідки та працівник поліції не з`являлися, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід в судове засідання.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містять необхідні реквізити, підписані свідками та не суперечать фактичним обставинам події, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, тому апеляційний суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення нею вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та законним, оскільки водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, цього висновку не спростовують та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький