Справа № 698/473/20
Провадження № 3/690/191/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Ватутіне

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єрки, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.03.2000 року Катеринопільським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , офіційно не працевлаштований, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, інші відомості суду не відомі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Ватутінського міського суду Черкаської області із Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, для розгляду по суті.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24.06.2020 року серії ГП № 018671, ОСОБА_1 24.06.2020 року близько 02 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Комарова смт. Катеринопіль Черкаської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не виконував законні вимоги працівників поліції, виражався в їхню сторону нецензурною лайкою, смикав за одяг та намагався втекти.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та надав суду пояснення за змістом яких зазначив, що 24.06.2020 року у нічний час був доставлений працівниками поліції до Катеринопільської центральної районної лікарні для освідування на стан алкогольного сп`яніння. Під час перебування у приміщенні лікарні він попросив працівника поліції, який його супроводжував про потребу відвідати туалет. У відповідь працівник поліції сказав, що розцінює це як спробу втекти, а тому одягнув йому кайданки, при цьому завдавши декілька ударів кийком у щелепу, що викликало у нього емоційне обурення. Також вказав, що жодних порушень не вчиняв, нікого за одяг не шарпав, а працівник поліції ніяких вимог до нього не висловлював. Додатково повідомив, що про складення даного протоколу йому стало відомо лише в суді, куди він прийшов за судовою повісткою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 185 КУпАП, крім іншого, передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до змісту абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісна непокора проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таке тлумачення поняття «злісної непокори» також застосовано у Рішенні Конституційного Суду України 11.10.2011 року № 10-рп/2011.

З огляду на вказане, злісна непокора обов`язково передбачає наявність саме законної вимоги поліцейського та/чи його розпорядження акту, юридично рівнозначного наказу, що виражений в категоричній формі, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме вимоги були висунуті працівниками (працівником) поліції.

Водночас ні протокол про адміністративне правопорушення від 24.06.2020 року серії ГП № 018671, ні інші матеріали справи, не містять відомостей щодо законних вимог, які висловлювались працівниками поліції по відношенню до ОСОБА_1 , та від виконання яких останній відмовився у зухвалій формі.

Також у вказаному протоколі, всупереч вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 правопорушення за фактом якого його складено.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у Рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на положення ч. 1 ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, вважаю, що гарантії ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, також розповсюджуються на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказана позиція обумовлена тим, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 року, у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 року, у справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 року, вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, враховуючи відсутність належних та достатніх доказів обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.06.2020 року серії ГП № 018671, що зумовлює об`єктивні сумніви у наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України, що підлягають тлумаченню на його користь, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 185, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.