ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/344/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Нюні О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Нюні О.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 15 червня 2020 року о 03 год. 25 хв. по вул. С.Будного у м.Тернополі керував автомобілем марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» ARBL-0894 (повірка дійсна до 18 червня 2020 року) та огляду в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Нюня О.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Посилається на відсутність доказів того, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженими посадовими особами та на те, що даних осіб не допитували в якості свідків в суді першої інстанції.

Вказує на порушення працівниками поліції безперервності здійснення відеофіксації та долучення ними до матеріалів справи лише фрагментарних відеозаписів, які, зокрема, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушенням ним правил дорожнього руху та факт його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Також апелянт посилається на розбіжності між зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення часом вчинення правопорушення та наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Крім цього, звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення місцем вчинення правопорушення зазначено вул.С.Будного, м.Тернопіль (місце розгляду Будного,28, м.Тернопіль), а згідно з відеоматеріалами місцем розгляду була адреса: вул.С.Будного,30А, м.Тернопіль , яка не зазначена у матеріалі наданих чи складених патрульними.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння та акт огляду на стан сп`яніння.

Посилається на те, що наявні в матеріалах справи поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть братись до уваги судом як належні та допустимі докази у справі, оскільки працівниками поліції не вказано, на підставі яких документів встановлено їх особи.

Стверджує, що спеціальний технічний засіб Drager Alcotest 6810 відсутній в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Нюню О.І., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 15 червня 2020 року серії ДПР18 №268160 поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 15 червня 2020 року о 03 год. 25 хв. по вул.С.Будного у м.Тернополі автомобілем марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» ARBL-0894 (повірка дійсна до 18 червня 2020 року) та огляду в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 15 червня 2020 року близько 03 год. 35 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, з відеозапису камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що він відмовився. При спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 останній повідомив, що вживав пиво.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, на яких ОСОБА_1 вказав, що випадково не помітив як проїхав на заборонений сигнал світловору, тим самим визнав факт керування ним транспортним засобом. Крім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується наявною в матеріалах справи постановою №7055587 серії ДП18 від 15.06.2020 року, складеною щодо водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним п.п.2.1.а, 8.7.3.е ПДР України.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що працівники поліції не оформили направлення на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на стан сп`яніння і акт огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння видається працівниками поліції у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявлення водієм бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Окрім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейськими у випадку проведення такого огляду особи на місці зупинки транспортного засобу. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився на місці зупинки транспортного закладу і у медичному закладі в присутності двох свідків.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо розбіжностей у часі між зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення часом вчинення правопорушення та наявними в матеріалах справи відеозаписами, оскільки це свідчить лише про збій часової фіксації у технічних приладах при складанні та оформленні відповідних матеріалів.

Твердження апелянта про те, що місце вчинення правопорушення не узгоджується з іншими матеріалами справи, оскільки у протоколі місцем вчинення правопорушення зазначено вул.С.Будного, м.Тернопіль (місце розгляду Будного, 28, м.Тернопіль), а згідно з відеоматеріалами місцем розгляду була адреса: вул.С.Будного,30А, м.Тернопіль , яка не зазначена у матеріалах наданих чи складених патрульними, є його суб`єктивною думкою та не підтверджується матеріалами справи. При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом по вул.С. Будного у м.Тернополі та був зупинений працівниками поліції на узбіччі проїзної частини дороги, тому працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення здійснили прив`язку місця вчинення правопорушення до вулиці, де ОСОБА_1 здійснював рух автомобілем.

Посилання адвоката на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України спростовуються відеоматеріалами, з яких вбачається як працівники поліції роз`яснювали йому чітко та зрозумілою мовою права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Щодо неналежності відеозаписів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є необгрунтованими, оскільки наявність чи відсутність відеозапису згідно закону не є обов`язковим додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що працівники поліції порушили вимоги щодо безперервності здійснення відеозапису за допомогою нагрудних відеокамер, оскільки це не впливає на відповідальність ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що показники Драгер Алкотест 6810 не можуть вважатися допустимим доказом у справі, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, так і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, тому в матеріалах справи відсутні будь-які показники алкотестера за результатами проходження огляду.

Крім того, як вбачається з відомостей Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG&CO KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить 1 рік.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2701, долученого до матеріалів справи, засіб вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам методики повірки МПУ 066/05-2013 та чинний до 18.06.2020 року.

Посилання апелянта на те, що пояснення свідків не можуть бути допустимими та належними доказами у даній справі, оскільки працівники поліції не зазначили на підставі чого вони встановили осіб свідків, є необґрунтованими, так як в суду відсутні сумніви щодо присутності вказаних осіб під час здійснення працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеоматеріалами, підписами свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та наданими ними письмовими поясненнями.

Необґрунтованим є посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки будь-яких порушень при його складанні судом не виявлено, а апелянтом такі припущення не доведені.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення від 15 червня 2020 року серії ДПР18 №268160, складений уповноваженою особою, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, а тому є належним доказом по справі.

За таких обставин, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Нюні О.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя