Справа № 587/1695/20
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2020 рокуСуддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Сумського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до ад міністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Бєлгородської області РФ, громадянин РФ, АДРЕСА_1 , непрацюючого, інвалід по зору, паспорт НОМЕР_1 МВД 0003 від 28.05.2018 р.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 703436, 03.08.2020 р. близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_1 , який є громадянином РФ, прибув на АПП «Юнаківка», будучи особою, яка перебуває під самоізоляцією, чим порушив п. 3.3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, фактично не визнав та пояснив, що дійсно перетнув кордон України 23.07.2020 року з метою відпочинку маючи путівку на два тижні, однак в силу обставин довелося повернутися на два дні раніше, фактично роз`яснень та попереджень про те що це є порушенням карантину йому не було відомо. Крім того, під час перетину кордону йому, як інваліду по зору не надано ні представника, ні захисника, чим порушено право на захист оскільки самостійно з наданими для ознайомлення документами чи обмеженнями він не мав змоги ознайомитися.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні було з`ясовано, що притягувана особа ОСОБА_1 , є інвалідом по зору, і самостійно представляти свої інтереси не має змоги (а.с. 8).
Застосовуючи аналогію права, згідно ч.3 ст.. 52 КПК при розгляді справи щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад проводяться з обов`язковою участю захисника.
Зважаючи на викладене допущено порушення права особи на захист.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010конституційнийпринцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.Конституція Українивизначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією (частина перша статті 64).
У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, вбачається, що відсутні пояснення самої особи яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутні докази роз`яснення права на захист. Крім того відсутні будь які відомості, що до встановлення відносно ОСОБА_1 будь яких обмежень, щодо забезпечення самоізоляції (відомості щодо встановлення програми «ДІЯ», чи письмова згода на перебуванні на самоізоляці з поясненням всіх відповідних прав та обов`язків.
Будь-яких доказів вини ОСОБА_1 , а саме: належних доказів свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, суду не надано.
Надані пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні узгоджуються з матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, з огляду на те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 44-3, 247 КУпАП суддя
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя О.М.Черних