Провадження № 3/537/783/2020
Справа № 537/1564/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2020 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Фадєєва С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 121 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 06.05.2020 о 20 год. 10 хв. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 2 ОСОБА_1 керував вантажним фургоном, Fiat Scudo, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.4 КУПАП надійшла до суду 18.05.2020. Судові засідання, призначені на 01.06.2020 та 23.07.2020 були відкладені у зв`язку з неявкою особи, що притягується до адміністративної відповідальності. На адресу суду повернулися конверти з рекомендованим повідомленням з відміткою УДП «Укрпошта» про повернення судових повісток не врученими у зв`язку з закінченням строку їх зберігання.

В судове засідання, призначене на 05.08.2020 ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 достовірно знав, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається судом, але не з`явився в судове засідання, не зазначив поважних причин неявки до суду, суд оцінює таку процесуальну поведінку як направлену на умисне, безпідставне затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, що суперечить загальноправовому принципу добросовісності.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі про охоронюваний законом інтерес (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об`єктом судового захисту. В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м`якого покарання) зазначено, що справедливість як одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.4 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд позбавлений права у разі ухилення від явки до суду на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

З огляду на наведене, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1-3 ст. 121 КУпАП водій притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Адміністративна відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Постановою сержанта поліції батальйону 1 роти 3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області НП України Барсукова С.О. від 12.04.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу.

В письмових поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вини не визнав.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суддя вважає, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.4 КУпАП. При цьому суддя виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Викладені у протоколі дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких інших доказів, в тому числі пояснень свідків, пояснень самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відеозапису з нагрудних камер поліцейських, тощо, крім протоколу про адміністративне правопорушення, суду не надано та в протоколі про їх наявність не зазначено. Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами і які мають бути долучені до протоколу. Один лише протокол не може вважатися достатнім доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 вчинені правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУПАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.121 ч.4, 247, 283 , 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду напротязі 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: С.О.Фадєєва