Справа № 147/711/20
Провадження № 3/135/754/20
ПОСТАНОВА

іменем України

04.08.2020 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Тростянецького відділення Бершадського відділу національної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №540219 від 20.07.2020 ОСОБА_1 20.07.2020 біля 12 год 00 хв в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки та її матері, а саме висловлював погрози, ображав їх нецензурною, брутальною лайкою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та зазначив, що дійсно 20.07.2020 перебував у будинку за адресою АДРЕСА_2 . Проте, будь - яких умисних дій на заподіяння психологічного та фізичного насильства відносно своєї співмешканки та її матері не вчиняв. Між ними дійсно відбулася суперечка в ході якої він висловив своє незадоволення відмовою матері дружини займатися підприємницькою діяльністю на території їхнього житлового будинку.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №540219 від 20.07.2020, заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапорт, приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 173-2 і, зокрема, ч. 1 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, передумовою та правовою підставою такої відповідальності має бути вчинення дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яке відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП має бути підтверджено відповідними доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №540219 від 20.07.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не викладена суть правопорушення як того вимагає ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, в протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 20.07.2020 біля 12 год 00 хв в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки та її матері, а саме висловлював погрози, ображав їх нецензурною, брутальною лайкою.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 відсутні відомості про фактичні обставини адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено чи завдано шкоду психологічному або фізичному здоров`ю потерпілих.

Факт вчинення домашнього насильства підтверджується лише заявою та поясненнями ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт психологічного чи фізичного насильства, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, до яких наслідків призвели дії ОСОБА_1 . Викладені в протоколі обставини ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_2 та не підтверджуються доказами, які б давали правові підстави для висновку про вчинення особою домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої особи.

Також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано заяви про вчинення адміністративного правопорушення відносно неї або пояснень від ОСОБА_3 , що не дає можливості суду взагалі встановити позицію ОСОБА_3 , що вказаного адміністративного правопорушення, яка вказана в протоколі як потерпіла особа.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь психологічного та фізичного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не мав умислу на вчинення психологічного насильства щодо своєї співмешканки та її матері. Між ними дійсно відбулася суперечка в ході якої він висловив своє незадоволення відмовою матері дружини займатися підприємницькою діяльністю на території їхнього житлового будинку. Проте, не мав на меті завдати своїй співмешканці або її матері будь-якої шкоди своїми висловлюваннями. Вважає, що між ними сталася невелика конфліктна ситуація, яка не потягла для ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будь-яких наслідків.

Ці показання ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважати дії останнього такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного, психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які наслідки настали чи могли настати здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 та наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями, тобто не вказані усі обов`язкові ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 .

За таких обставин вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення не містить усіх обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає підстави для притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до відповідальності.

Наведене указує на відсутність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як умислу, а наявність конфліктної ситуації на підґрунті особистих непорозумінь між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що також вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя доходить висновку, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 540219 від 20 червня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, 245, 247, 256, 268, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 540219 від 20 червня 2020 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя