Єдиний унікальний № 408/231/20-п
Провадження № 3/408/233/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., перевіривши адміністративний матеріал, який надійшов з Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганська, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої педагогом-організатором КОЗ «Нижньовільхівський заклад освіти»,

за ч.1 ст.173-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До Біловодського районного суду Луганської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Під час вивчення адміністративної справи та виконання вимог ст. 278 КУпАП з`ясовано, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений без належного дотримання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей, необхідних для вирішення справи на основі суворого додержання законності, як передбачено ст. 7 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-4 КУпАП передбачена за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.31 ст. 1 Закону України "Про освіту" - типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

В матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутній жодний доказ того, що ОСОБА_1 є учасником освітнього процесу (відсутній наказ про призначення на посаду, посадова інструкція, тощо), тобто підтвердження того, що вона являється суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП.

Крім того, в протоколі не конкретизовано об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення - не зазначено повних відомостей про особу потерпілої, її віковий статус (малолітня чи неповнолітня особа), документи, які підтверджують її вік до матеріалів справи не долучені (свідоцтво про народження, тощо), взагалі відсутні відомості, щодо батьків потерпілої або осіб, які їх замінюють, з зазначенням їхнього місця проживання, що необхідно для їхнього сповіщення про час та місце слухання справи, оскільки інтереси потерпілого, який є неповнолітнім у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 270 КУпАП, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Також, до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення не додано письмові пояснення потерпілої особи, відібранні в присутності законного представника, як того вимагає вказана норма закону.

Крім того, не вказано чи мало діяння систематичний характер, якщо так то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, заява про вчинення правопорушення була отримана Станично-Луганським відділом поліції 29 листопада 2019 року з вказівкою про вчинення булінгу конкретно ОСОБА_2 ОСОБА_3 , натомість протокол про адміністративне правопорушення відносно неї було складено більше ніж через місяць після надходження даної інформації, а саме - 09 січня 2020 року, та з вказівкою в самому протоколі, що булінг відносно ОСОБА_4 відбувався в періоду часу з 20.09.2019 по 14.10.2019 р., а тому дата та час виявлення даного правопорушення є незрозумілими та потребують уточненню.

Також, не було долучено до матеріалів справи характеризуючі дані на особу, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме чи притягувалася вона раніше до адміністративної чи іншої відповідальності.

Крім того, в порушення п.5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, копії документів, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення не завірені належним чином, а саме відсутні відмітки про засвідчення копії документа зі слів "Згідно з оригіналом", назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дата засвідчення копії.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

При цьому необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для належного дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та правильного розгляду адміністративного матеріалу, не допущення порушення прав особи, відносно якої складено адміністративний протокол, суддя вважає, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід повернути до Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області для належного дооформлення .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 268, 277, 278 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути до Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області для належного дооформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Булгакова Г.В.