Справа № 363/3809/19 Головуючий в суді І інстанції - Баличева М.Б.
Провадження № 33/824/3416/2020 Доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2020 року, якою повернуто заяву адвоката Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами, -

.

В С Т А Н О В И В :

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2020 року відмовлено адвокату Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року.

Таким чином, постанова Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року набрала чинності.

11 червня 2020 року адвокат Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про перегляд постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Вишгородського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року заяву адвоката Грицаєнко О.М. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 07 жовтня 2019 року, повернуто особі, яка її подала.

У зв`язку з вище зазначеним адвокат Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Вишгородського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року скасувати та направити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для розгляду до Вишгородського районного суду Київської області.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, ст.294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 , шляхом подання її захисником - адвокатом Грицаєнко О.П. апеляційної скарги на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2020 року відмовлено адвокату Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року.

Отже, національними судами України виконано положення ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.284 КУпАП, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про повернення заяви про перегляд постанови суду у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст.129 Конституції України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015, положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст.24-1 цього кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Виходячи зі змісту ст.ст.284, 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.7, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, якою повернуто заяву Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року у справі, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, повернути особі, яка її подала, із усіма, доданими до неї матеріалами.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль