г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/633/20
Номер провадження 3/213/286/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №340657 від 06.02.2020 року (далі - Адміністративний протокол), водій ОСОБА_1 06.02.2020 року о 22 годині 45 хвилини в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, вул. Недєліна, 2 керував транспортним засобом «Мерседес» днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів та мовлення, зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП. Правопорушення було зафіксовано на нагрудний відеорегістратор АЕ 00264

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово викликався у встановленому законом порядку за адресою, яка зазначена в Адміністративному протоколі, проте всі судові виклики повернулись до суду із позначкою, що адресат не розшуканий. За таких обставин, суддею не знайдені підстави для подальшого направлення поштової кореспонденції, оскільки на цей момент встановлені законом строки для накладення адміністративного стягнення вже вийшли, а подальший виклик особи, яку не можливо розшукати, є недоцільним. Отже, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суддя.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлені обставини.

Так, суддею було встановлено, що 06.02.2020 року відносно водія ОСОБА_1 було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.5 ПДР України, а саме: водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознакаминаркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів та мовлення, зіниці очей, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Перевіряючи наявність обставин, які викладені у вказаному адміністративному протоколі тими доказами, які додані до матеріалів справи приходжу до висновку, що ці обставини доказами не підтверджуються.

Так, в якості доказу до матеріалів справи доданий відеозапис, який міститься на ДВД диску, а саме відеофіксація на бодікамеру поліцейського АЕ0264.

Аналізуючи вказаний доказ з нагрудної камери поліцейського та вимоги чинного законодавства, суддя приходить до висновку про суттєві порушення з боку поліцейського, які полягають в наступному.

Законодавство, яким у своїй діяльності повинна керуватись поліція у випадку встановлення у водія ознак сп`яніння.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Крім того, відповідно до пункту 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 4 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Згідно пункту 12 розділу ІІ зазначеної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із змісту вищевказаної Інструкції, суддя знаходить, що законом чітко визначена процедура виявлення ознак сп`яніння та подальшого огляду водія. Так, закон прямо вказує, що поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, а у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі встановлених ознак поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на підтвердження чи спростування стану сп`яніння. Якщо були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння закон прямо зобов`язує поліцейського запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У разі, якщо виявлені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або водій не погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки водію пропонується пройти огляд в медичному закладі.

Проте, доданий до матеріалів справи відеозапис свідчить про те, що поліцейський повністю проігнорував встановлені законом правила.

Як показує відеозапис (відеофайл) з нагрудної камери поліцейського, після зупинки водія та встановлення його особи поліцейський, не вчиняючи жодної дії по виявленню ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння запитує водія, чи згоден він пройти "освідоцтво" у встановленому законом порядку у КЗ КПНД ДОР.

Отже, вказаний відеозапис свідчить про те, що поліцейський, в порушення встановлених правил закону повністю проігнорував обов`язкову процедуру - самостійного виявлення ознак сп`яніння у водія і в разі виявлення повідомлення цих ознак водію. Дана визначена законом процедура не тільки є обов`язковою, а й є первісною, оскільки від неї залежить наступна визначена законом процедура - у разі встановлення/виявлення у водія ознак сп`яніння проводиться огляд цього водія на стан сп`яніння. При цьому, у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, або у разі відмови водія з результатами огляду на місці огляд проводиться в медичному закладі. Проте поліцейський не виконав ні одну з вказаних вище дій.

З такими порушеннями законних процедур, які допустив поліцейський погодитись не можна, оскільки залишилось повністю не доведеним те, чи були взагалі у водія ознаки сп`яніння і якщо були, то які саме (згідно переліку в Інструкції) і якого саме - алкогольного, наркотичного чи іншого, що у разі їх встановлення і було б підставою для проведення наступної законної процедури - огляду водія на стан сп`яніння. З точки зору діючого законодавства вимога/пропозиція поліцейського до водія їхати до медичного закладу на огляд (як зазначив поліцейський на "освідоцтво") при відсутності попереднього виявлення/встановлення ознак певного сп`яніння є повністю незаконною і юридично не компетентною, оскільки у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння спочатку даний огляд проводиться поліцейським на місті зупинки транспортного засобу, а потім, у разі не згоди з його результатами водію пропонується проїхати до медичного закладу. При цьому, закон чітко розмежовує ознаки алкогольного сп`яніння від наркотичного і прямо вказує на послідовність наступних дій поліцейського, що поліцейським не було взято до уваги взагалі.

За таких обставин, мова про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме мав поведінку, що не відповідає обстановці, підвищену жвавість мовлення та рухів, зіниці очей, які не реагують на світло йти не може, такі доводи поліцейського залишились не підтвердженими жодним доказом, повністю спростовуються вказаним відеозаписом і суддею до уваги не беруться. При цьому, сама вимога поліцейського до водія ОСОБА_1 їхати до медичного закладу на "освідоцтво" без самостійного встановлення ознак певного (алкогольного чи наркотичного) сп`яніння є повністю незаконною за наведених вище підстав, отже такі дії поліцейського порушують вимоги ч. 1 статті 8 Закону України "Про національну поліцію" і є повністю незаконними.

Слід також зазначити, що за відсутністю прямих доказів на підтвердження викладених в протоколі та інших письмових матеріалів справи обставин суддя не бере до уваги зазначені письмові матеріали справи, які оцінюються як формальні дії поліцейського по складанню цих матеріалів.

Відповідно до правил статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства України та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Попов.