ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приватний підприємець, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
До суду надійшов протокол серії АПР18 674183 від 22.07.2020р. про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, складений старшим дільничним Добропільського ВП Купцовим Д.О. стосовно ОСОБА_1 .
Згідно викладеній у протоколі фабулі (склад адміністративного правопорушення) 26.06.2020р. о 13:30 у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи посадовою особою закладу громадського харчування кафе Pizza City допустив, щоб робочий персонал кафе обслуговував відвідувачів без засобів індивідуального захисту (медичної маски, рукавичок), чим порушив вимоги п. 3 п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 11.03.2020р. №211, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Стаття 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Пункти 2, 3 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, порушення вимог якого інкриміновані ОСОБА_1 , станом на 26.06.2020 року, були виключені на підставі Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392, а тому не можуть вважатись тим нормативно-правовим актом, яким встановлені правила карантину людей, за порушення яких настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що відповідало вимогам національного законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та за наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а, навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Отже, незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», обов`язкові і для працівників органів Національної поліції України, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, щодо зазначення порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності нормативно-правового акту (вказано нечинну норму), яким передбачені правила карантину людей.
Таким чином, оскільки викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення не містить усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме, не містить посилання на нормативно-правовий акт (вказано нечинну норму), яким установлено правила щодо карантину людей, з урахуванням ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, суд приходить до переконання про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247 КУпАП, суддя
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя А.М. Левченко