Справа № 161/8643/20
Провадження № 3/161/2586/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Максимовича О.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ст. 124, ч. 1 ст.130, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №173862 від 29.05.2020, у м. Луцьку по пр.-т. Відродження, в районі будинку №53, 28.05.2020 о 22 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mersedes ML320, н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Fiat Grande Punto, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, чим порушено вимоги п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №319755 від 29.05.2020, 28.05.2020 о 22 год. 11 хв. водій ОСОБА_1 після зіткнення з автомобілем марки Fiat Grande Punto, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , негайно не зупинив свій транспортний засіб та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10»а» ПДР України, що кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №069014 від 28.05.2020, 28.05.2020 о 22 год. 22 хв. водій ОСОБА_1 у м. Луцьку по вул. Стрілецькій, в районі будинку №43, керував транспортним засобом марки Mersedes ML320, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не чітке мовлення, не стійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, що кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

09.07.2020 до суду від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких останній визнає свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, однак заперечує свою причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що у той час, коли до нього підійшли працівники поліції, він знаходився в автомобілі, який був припаркований (у нерухомому стані) біля житлового будинку АДРЕСА_2 вулиці Стрілецькій у м. Луцьку, в якому він, відповідно проживає. Зазначає, що поряд з автомобілем знаходився його син, разом з яким він вийшов з квартири до автомобіля, щоб забрати до квартири особисті речі. Додатково зазначає, що напередодні того, як поліцейські під`їхали до його автомобіля, він припаркував свого автомобіля поруч з будинком, повернувшись з поїздки містом, де скоїв ДТП по пр.-ту. Відродження в м. Луцьку та зайшовши в квартиру, він з метою зняття стресу випив спиртне, на що, як зазначає ОСОБА_1 у своїх поясненнях, звертав увагу поліцейських при складанні адміністративних матеріалів.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував щодо накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП, однак, заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, за його словами, він не був зупинений поліцейськими під час руху (керування) транспортного засобу, а безпосередньо він був виявлений вдома, де вже вживав спиртне.

Захисник Максимович О.В. позицію свого підзахисного підтримав, додатково зазначивши, що протокол складений неналежно, оскільки відсутні свідки при його складанні, окрім того просив суд врахувати ту обставину, що з пояснень інспекторів поліції, автомобіль ОСОБА_1 був знайдений по номерному знаку автомобіля (а саме, за адресою реєстрації власника транспортного засобу), однак при ДТП ОСОБА_1 загубив номерний знак до свого автомобіля. Зокрема, як зазначає захисник, на відео, що долучене до матеріалів справи, не зафіксовано руху автомобіля.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, а також дослідивши усі наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №173862 від 29.05.2020 та протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №319755 від 29.05.2020, схемою місця ДТП від 28.05.2020, письмовими особистими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 28.05.2020, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №237372 від 28.05.2020 та відеозаписами з нагрудних камер ZM0317, DM4164.

Щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд приходить до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи, направлених до суду, первинно були відсутні будь-які документи, які б свідчили про безпосереднє виявлення працівниками поліції ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема з відеозаписів з нагрудної камери ZM0317 встановлено, що о 22 год. 23 хв. автомобіль знаходився в дворі будинку, припаркований біля тротуару, не рухався. На відеозаписах також зафіксовані усні пояснення як самого ОСОБА_1 так і його сина, у яких останні пояснюють що ОСОБА_1 вживав спиртні напої після ДТП, а сам ОСОБА_1 також стверджував, що не керував транспортним засобом безпосередньо після вживання алкогольних напоїв.

Будь-яких інших письмових пояснень, відео- та фотозаписів тощо на яких би було зафіксовано, що ОСОБА_1 о 22 год. 22 хв. по вул. Стрілецькій в районі будинку №43 у м. Луцьку керував транспортним засобом марки Mersedes ML320, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, окрім самого викладу обставин справи у протоколі.

Вказане вище свідчить про те, що висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 22 год. 00 хв. є передчасним, а відтак в суду існує обґрунтований сумнів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до вказаного Рішення, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією, зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно дост.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, їх належність, допустимість та достатність для розгляду даної справи, суд критично підходить до оцінки твердження про те, що інспекторами поліції беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент виявлення автомобіля по вул. Стрілецькій, 43.

Враховуючи суперечності між доказами зібраними у справі, виходячи з презумпції невинуватості відповідно до якої усі суперечності слід застосовувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1ч.1ст.247 КпАП України.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення за сст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, визнання особою своєї вини, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність і вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, а також стягнути судовий збір згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та, на підставі ст. 36 КУпАП, застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, стягнення якого здійснити за реквізитами: рахунок отримувача UA0003001, назва отримувача коштів УК у м. Луцьку/м.Луцьк/ 21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банка отримувача (МФО) 899998.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009628; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0003550, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій