Справа № 171/1268/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., прокурора Мельниченко С.Ю., захисника Лантуха О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , працює спеціалістом І категорії юридичного відділу виконавчого комітету Апостолівської міської ради, у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП,

встановив:

24.07.2020 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України) надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1726 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу № 685 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 20 липня 2020 року, складеного старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Трофімовим М.М., ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.1726 КУпАП, за наступних обставин.

Так, 20.02.2018 року за розпорядженням Апостолівського міського голови Нігая С.К. № 71-к ОСОБА_1 переведено на посаду провідного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Апостолівської міської ради та присвоєно 15 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» була посадовою особою місцевого самоврядування та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно відомостей на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції 19.04.2017, 25.03.2018, 28.03.2018, 01.11.2018 нею були подані щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що вказує на обізнаність роботи системи реєстру та положень ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Крім цього, ОСОБА_1 04.05.2017 року письмово попереджена про вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

У відповідності до ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові до виконання нормативно-правові акти.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в МЮУ 15.07.2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, зокрема, другий етап починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в МЮУ 15.07.2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами і цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином, система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, другий етап з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію за минулий рік у встановлений ч.1 цієї статті термінами та порядком.

Згідно з роз`ясненнями Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням НАЗК від 13.02.2020 № 1, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Разом з тим інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Подання декларацій здійснюється згідно із Законом України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

01.11.2018 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах місцевого самоврядування, у зв`язку з чим на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» вона повинна була не пізніше 01.04.2019 року подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2018 рік лише 18.02.2020.

Таким чином, згідно з матеріалами перевірки поважні причини несвоєчасного подання декларації відсутні.

ОСОБА_1 , займаючи посаду провідного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Апостолівської міської ради, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 1726 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.45 даного Закону, Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, що зареєстроване в МЮУ від 15.07.2016 за № 959/29089, 01.11.2018 року, припинивши діяльність особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом подачі та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті НАЗК з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин несвоєчасно, тобто 18.02.2020, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після звільнення, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.1726 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушень не визнала та пояснила, що вона дійсно працювала у виконкомі Апостолівської міської ради, звідки звільнилася 01.11.2018 року. В день звільнення вона подала декларацію. До 01.04.2019 року вона дійсно не подала декларацію за 2019 рік, оскільки з 02.12.2018 року по 24.04.2019 року перебувала у Польщі на роботі згідно укладеного контракту. Умислу на ухилення від подання декларації у неї не було. У лютому 2020 року вона згадала, що слід подати декларацію за 2019 рік, після чого декларація нею була подана. Перебуваючи у Польщі, вона не мала можливості подати декларацію, оскільки користувалася карткою мобільного оператору Польщі, а польською мовою вона не володіє, тому не змогла отримати електронний цифровий підпис. ЕЦП, яким вона користувалася раніше, був на флеш-носії, який залишився в Україні. Після повернення в Україну 24.04.2019 року вона знову неодноразово виїздила на заробітки до Польщі, в Україну приїздила лише для оформлення візи. Про те, що вона повинна подати декларацію за 2019 рік, ні роботодавець, ні НАЗК її не повідомляли, жодних повідомлень від вказаних органів вона не отримувала, пояснення не надавала. Лише у липні 2020 року працівник поліції під час вручення протоколу пропонував надати пояснення. Просить закрити вказану адміністративну справу стосовно неї в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Лантух О.О. просить закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а у разі, якщо суд дійде висновку про дотримання строку накладення стягнення, закрити справу в зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП. В обґрунтування заперечень зазначив, що на час складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності, який слід рахувати з моменту оприлюднення декларації 18.02.2020 року, тому працівник поліції не мав права складати вищевказаний протокол. Крім того, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» повноваження здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, але перевірка стосовно ОСОБА_1 здійснювалася працівниками Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, при цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки тощо. В той же час усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, в тому числі отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. На підставі викладеного просить визнати недопустимими всі докази по справі. Також зазначив, що декларацію за 2018 рік ОСОБА_1 подано несвоєчасно з об`єктивних причин, оскільки остання перебувала на роботі в Республіці Польща, що підтверджується заявою про доручення роботи іноземцю та візами та відмітками про перетин кордону у закордонному паспорті.

Прокурор Мельниченко С.Ю. просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад вищевказаного адміністративного правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 була обізнана про необхідність подання декларації після звільнення до 01.04.2019 року за 2018 рік, але вказану декларацію подала лише 18.02.2020 року. Поважні причини несвоєчасного подання зазначеної декларації відсутні, оскільки ОСОБА_1 за наявності гаджету та сучасних технологій мала можливість подати декларацію навіть перебуваючи на роботі за кордоном. Вважає посилання захисника на відсутність повноважень у працівників поліції здійснювати перевірку та складати протокол про адміністративне правопорушення безпідставним, оскільки нормами КупАП передбачено право працівників поліції збирати докази по справам про адміністративні правопорушення та складати відповідні протоколи. Також вважає, що часом виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, тому строк накладення адміністративного стягнення не сплинув.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Лантуха О.О., вивчивши матеріали справи та заслухавши думку прокурора, суд встановив наступне.

Згідно роздруківки скрін-шоту сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (а.с.14) провідним спеціалістом юридичного відділу виконавчого комітету Апостолівської міської ради ОСОБА_1 01.11.2018 о 20:17 подано декларацію (перед звільненням) та 18.02.2020 о 09:49 подано декларацію (після звільнення).

Факт подання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік після звільнення підтверджується роздруківкою зазначеної декларації, що долучена до матеріалів справи (а.с.15-17).

До матеріалів справи долучено копію запиту УСР в Дніпропетровській області від імені начальника А.Даниляка, яка посвідчена старшим о/у УСР в Дніпропетровській області Трофімовим М.М., до Апостолівської міської ради, яким витребувано у вказаного органу місцевого самоврядування документів щодо призначення ОСОБА_1 на посаду, документів про її звільнення та отримання трудової книжки, а також документів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.18-20).

Суд зауважує, що вказаний запит не містить дати його реєстрації та номеру вихідної кореспонденції, а також відомостей щодо підписання вказаного запиту ОСОБА_2 .

Листом від 02.07.2020 року виконкомом Апостолівської міської ради направлено на адресу УСР в Дніпропетровській області запитувані документи (а.с.21).

Так, розпорядженням міського голови Нігая С.К. № 71-к від 20.02.2020 ОСОБА_1 переведена на посаду провідного спеціаліста юридичного відділу виконкому міської ради з 20.02.2018 (а.с.22).

Розпорядженням міського голови Нігая С.К. № 515-к від 01.11.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади провідного спеціаліста юридичного відділу виконкому міської ради з 01.11.2018 згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.23).

04.05.2017 року ОСОБА_1 попереджена про встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування (а.с.26-29).

14.07.2020 року УСР в Дніпропетровській області направлено запит до КЗ «Апостолівська ЦРЛ» щодо звернень та лікування в період з 01.01.2019 по 31.03.2019 ОСОБА_1 (а.с.30-32).

Листом від 17.07.2020 року УСР в Дніпропетровській області повідомлено про те, що ОСОБА_1 у вищевказаний період часу за медичною допомогою не зверталася (а.с.37).

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судом встановлено порушення порядку проведення перевірки відносно ОСОБА_1 , оскільки перевірка проводилась працівниками УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України, які не відносяться до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій, тобто порушено процедуру складання протоколу.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п.8 ч.1 ст.11 «Про запобігання корупції» до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному Національним агентством. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Відповідно до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 144/20 від 15.04.2020 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.п. 1 - 4 розділу II вказаного Порядку Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій на підставі: 1) повідомлень, що надходять від державних органів, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), та повідомляють Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій; 2) інформації, що надходить до Національного агентства від фізичних чи юридичних осіб, у тому числі від громадських об`єднань та їхніх представників, правоохоронних органів чи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, стосовно факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування; 3) самостійного виявлення Національним агентством фактів неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування: інформації, що оприлюднюється у засобах масової інформації, у мережі Інтернет, інших джерелах інформації; даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), у тому числі виявлених за допомогою засобів програмного забезпечення Реєстру.

У разі отримання інформації (повідомлення) про факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування або самостійного виявлення такої інформації відповідно до пункту 2 цього розділу Національне агентство перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі.

У випадку встановлення факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування Національне агентство вживає заходи, передбачені Законом, відповідно до Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням Національного агентства від 06 вересня 2016 року № 19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609.

Відповідно до пунктів 1,3,5-8 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 06.09.2016 № 19 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 р. за № 1479/29609, цей Порядок визначає процедуру перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності) суб`єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), а також процедуру повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій.

Перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

У разі повідомлення Національного агентства про неподання чи несвоєчасне подання суб`єктом декларування декларації, подання якої передбачено частиною другою статті 45 Закону, у відповідному повідомленні вказується дата припинення зазначеним суб`єктом діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. До такого повідомлення додаються копії документів, що підтверджують дату припинення зазначеної діяльності.

Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій надсилається відповідним органом окремо за кожним фактом такого неподання чи несвоєчасного подання.

У випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію. Повідомлення суб`єкту декларування надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом із повідомленням про вручення) за адресами, що зазначені в поданих таким суб`єктом деклараціях, повідомленнях відповідних органів, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції (у разі їх надходження) відповідно до законодавства, або вручається суб`єкту декларування особисто під підпис.

У разі встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного органу та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Повідомлення про факт неподання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, надсилається за формою, встановленою в додатку 2 до цього Порядку, з урахуванням положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, а порядок здійснення контролю та перевірки декларацій регламентовано вищевказаними нормативними документами.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідальним підрозділом (особою) виконавчого комітету Апостолівської міської ради, в якому працювала ОСОБА_1 , перевірявся факт подання ОСОБА_1 декларації після звільнення за 2018 рік, та після встановлення факту неподання декларації у визначеному законодавством порядку було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції.

В матеріалах адміністративної справи також відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДСР НП України тощо.

Натомість Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області провело перевірку щодо своєчасного подання декларації та склало протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з грубим порушенням положень п.8 ч.1 ст.11, ч.3 ст.12, ч.2 та ч.3 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції», Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 144/20 від 15.04.2020 року, Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням Національного агентства від 06 вересня 2016 року № 19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено витяг з Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затверджений наказом Національної поліції України 23.10.2019 року № 1077, відповідно до якого працівники ДСР мають право документувати адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, збирати у справах про ці адміністративні правопорушення необхідні докази тощо.

Суд з даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі працівники НАЗК уповноважені на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією, тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Такий висновок також узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону № 1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно п.1 розділу І «Загальні положення» Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України вказаний Департамент є міжрегіональним територіальним органом у складі Національної поліції України та згідно із законодавством здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до положень статей 1,2,5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (зі змінами) завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - контррозвідкою, військовою контррозвідкою, захисту національної державності, спеціальними підрозділами по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, оперативно-технічними, внутрішньої безпеки, оперативного документування, боротьби з тероризмом і захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів доходів і зборів - оперативними підрозділами податкової міліції та підрозділами, які ведуть боротьбу з контрабандою; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Відповідно до статті 6 вказаного Закону підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є: 1) наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про: кримінальні правопорушення, що готуються; осіб, які готують вчинення кримінального правопорушення; осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання; осіб безвісно відсутніх; розвідувально-підривну діяльність спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб проти України; - реальну загрозу життю, здоров`ю, житлу, майну працівників суду і правоохоронних органів у зв`язку з їх службовою діяльністю, а також осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя; співробітників розвідувальних органів України у зв`язку із службовою діяльністю цих осіб, їх близьких родичів, а також осіб, які конфіденційно співробітничають або співробітничали з розвідувальними органами України, та членів їх сімей з метою належного здійснення розвідувальної діяльності; 2) запити повноважних державних органів, установ та організацій про перевірку осіб у зв`язку з їх допуском до державної таємниці і до роботи з ядерними матеріалами та на ядерних установках, а також осіб, яким надається дозвіл на перебування без супроводу в контрольованих та стерильних зонах, зонах обмеженого доступу, що охороняються, та критичних частинах таких зон аеропортів; 3) потреба в отриманні розвідувальної інформації в інтересах безпеки суспільства і держави; 4) наявність узагальнених матеріалів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, отриманих в установленому законом порядку.

Зазначені підстави можуть міститися в заявах, повідомленнях громадян, посадових осіб, громадських організацій, засобів масової інформації, у письмових дорученнях і постановах слідчого, вказівках прокурора, ухвалах слідчого судді, суду, матеріалах правоохоронних органів, у запитах і повідомленнях правоохоронних органів інших держав та міжнародних правоохоронних організацій, а також запитах повноважних державних органів, установ та організацій, визначених Кабінетом Міністрів України, про перевірку осіб у зв`язку з їх допуском до державної таємниці, до роботи з ядерними матеріалами та на ядерних установках.

Забороняється приймати рішення про проведення оперативно-розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених у цій статті.

Таким чином, виходячи з аналізу положень Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», здійснення перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не відноситься до оперативно-розшукових заходів, відтак, працівники ДСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ здійснювали вищевказану перевірку в порушення приписів вказаного Закону.

Зазначення у Положенні про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (розділ ІУ) про право працівників ДСР документувати, виходячи з визначеної законом компетенції Національної поліції України, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, вказує на те, що документування слід здійснювати з дотриманням положень п.8 ч.1 ст.11, ч.3 ст.12, ч.2 та ч.3 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції», Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 144/20 від 15.04.2020 року, Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого рішенням Національного агентства від 06 вересня 2016 року № 19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначив: «суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу: вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Так, ОСОБА_1 пояснила, що про необхідність подачі декларації за 2018 рік вона була обізнана, але в зв`язку з роботою за кордоном вона не мала можливості подати таку декларацію, оскільки приїхала в Україну лише 24.04.2019 року. Про необхідність подання декларації вона згадала у лютому 2020 року, після чого нею була подана декларація, при цьому ніхто не говорив їй про необхідність подання декларації та не вимагав її подання, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме відсутності умисної форми вини - умислу у ОСОБА_1 не подавати декларацію за 2018 рік.

Зазначене також узгоджується із Постановою Верховного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 200/18903/17, відповідно до якого, в тому числі для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.3661 КК України, має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію, передбачену ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», про строк її подання, проте усвідомлено з будь - яких мотивів вирішила не подавати декларацію і умисно не подала її.

На спростування вказаних пояснень прокурором не надано жодного доказу, зазначені докази відсутні в матеріалах справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, яка має пріоритет над національним законодавством і згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 1726 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.1726, п.1 ч.1 ст.247,283,284, 289,291 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП.

Постанову відповідно до положень ст.287 КУпАП може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Т. А. Чумак