КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Медведя О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП,-

за участі захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 гривень з конфіскацією собаки породи «німецька вівчарка».

Відповідно до постанови, 25 листопада 2019 року ОСОБА_3 о 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_1, знаходився з собакою породи "вівчарка" без намордника, внаслідок укусу собаки гр. ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження, чим була заподіяна шкода здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Медвідь О.П. просить скасувати постанову судді першої інстанції в частині конфіскації собаки породи «німецька вівчарка».

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що як вбачається із медичної метрики цуценяти, виданої Херсонським міським відділенням Кінологічної спілки України «Скіфія» та паспорту на собаку, власником собаки, яку суд першої інстанції ухвалив конфіскувати є ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 .

Відтак зазначає захисник, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності не як власник собаки, а як особа, що супроводжувала тварину та не забезпечила безпеку.

Апелянт підсумовує, що жодним законом України не передбачено право судового органу конфіскувати тварину, яка знаходиться у приватній власності особи без участі такої особи у розгляді справи де вирішується питання про конфіскацію її приватної власності, відтак конфіскація власності ОСОБА_5 без притягнення її до відповідальності чи залучення до участі у справі є грубим втручанням у її право приватної власності.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника Медведя О.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення власника тварини ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги захисника Медведя О.П. ним не оскаржується доведеність вини у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та правильність кваліфікації його дій. В той же час він вважає, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в частині конфіскації собаки є таким, що не відповідає вимогам закону.

Згідно положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, санкція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час ч. 1 ст. 29 КУпАП визначено, що конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Апеляційний суд зазначає, що жодним законом не передбачено конфіскації тварини у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП не власником тварини, а особою, яка її супроводжує.

Проте, при застосуванні щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації тварини, суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, зокрема не встановив чи є власником собаки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із міжнародного ветеринарного паспорту, власником собаки є ОСОБА_5 .

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи фактичні обставини правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 не є власником собаки, суд вважає за необхідне змінити постанову суду в частині адміністративного стягнення на штраф без конфіскації собаки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Медведя О.П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, в частині призначеного адміністративного стягнення, змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року застосування адміністративного стягнення конфіскації собаки породи «німецька вівчарка».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун