Справа № 308/220/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..

Згідно постанови, 31.12.2019 о 00 год. 30 хв. поблизу буд. № 23 по вул. Фучика в м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Frontera 2.3 D», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, і від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність постанови та порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, оскільки справа розглянута без його участі, копію постанови отримав тільки 25.06.2020. Разом із тим, ОСОБА_1 посилається на дію карантинних обмежень, пов`язаних із поширенням корона вірусної інфекції, що також стало підставою подання апеляційної скарги з порушенням передбачених законодавством строків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 26.03.2020, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 06.04.2020 включно.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що її виготовлено та подано 30.07.2020, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 26.03.2020, а саме, майже через 4 місяці з моменту винесення постанови.

Підстави, на які ОСОБА_1 посилається як на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть вважатися поважними з огляду на таке.

У постанові судді від 26.03.2020 вказано, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , оскільки він для участі в розгляді справи не з`явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 44). При цьому, приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав поведінку ОСОБА_1 такою, що спрямована на затягування розгляду справи з метою спливу строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність в Ужгородському міськрайонному суді справи щодо нього підтверджується матеріалами справи й самим ОСОБА_1 не оспорюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

При цьому, також враховується і те, що інформація про час та місце розгляду судами справ міститься на веб-сайті «Судова влада». Також із матеріалів справи вбачається, що Ужгородським міськрайонним судом були розміщені на сайті цього суду оголошення про повідомлення та виклик ОСОБА_1 у судове засідання (а. с. 43).

Тому, посилання апелянта на те, що справа розглянута без його участі, копію постанови отримав тільки 25.06.2020, - із урахуванням наведеного вище не дають підстав для визнання їх поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та, відповідно, поновлення такого строку.

Посилання ОСОБА_1 на запровадження на території України з 26.03.2020 карантину, із урахуванням наведеного вище, також не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 було внесено зміни до процесуальних кодексів України, зокрема й до КУпАП, однак вищезгаданим Законом не вносились зміни до КУпАП, які б стосувались порядку розгляду судами справ про адміністративні правопорушення.

На будь-які інші обставини у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в апеляційній скарзі не вказується, що в свою чергу свідчить про те, що апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованим, причини пропуску строку на апеляційне оскарження - не визнаються поважними, у зв`язку з чим, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає, і апеляційна скарга, подана із значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 13.07.2020 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав недоведення поважності причин пропуску такого строку; що незнання положень законодавства в частині вирішення питань щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не може бути визнано поважною причиною для поновлення пропущеного строку; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан