П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.08.2020 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., розглянувшиматеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм АТП №1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення Серія АА 199390 від 30.06.2020 року, що ОСОБА_1 30.06.2020 року о 14:04 год. по вул. В.Великого,26 у м.Львові керуючи транспортним засобом «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив регулярні перевезення пасажирів по маршруту №18 сполучення Суботівська - Тракт Глинянський будучи при цьому без засобів індивідуального захисту, а саме респіратора чи маски, чим порушив підпункт 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

У суді представник ОСОБА_1 адвокат Петришин В.М. пояснив, що його довіритель вини у вчиненні даного правопорушення не визнає, оскільки він не порушував підпункт 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року. Крім цього, з 01.08.2020 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року втратив свою чинність згідно з постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року. Тому просить закрити справу відносно ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвокат Петришина В.М., ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.251 КпАП України одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7, 254, 279 КпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Вищевказані докази суддя оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до підпункт 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення.

Відтак, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення у розумінні підпункт 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року.

Крім цього, матеріали адміністративної справи не містять доказів, а саме здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів по маршруту №18 30.06.2020 року о 14:04 год. по вул. В.Великого,26 у м.Львові без респіратора або захисної маски, натомість відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського свідчить, що транспортний засіб «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 був у нерухомому стані.

Крім цього, з 01.08.2020 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року втратив свою чинність згідно з постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

Отже, за таких обставин вважати протокол законним і безперечним доказом не представляється можливим, а оскільки всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин склад правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 7, 9, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Мартинишин М.О.