Справа № 477/1300/20 Провадження № 3/477/938/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 р. м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого стрільцем взводу вогневої підтримки радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за контрактом,

до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 172-11 КУпАП, ,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року на адресу суду надійшла справи про адміністративне правопорушення №477/1300/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 172-11 КУпАП.

З огляду на протокол про адміністративне правопорушення від 17 липня 2020 року, серії А3767 №14, солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця взводу вогневої підтримки радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, 10 липня 2020 року самовільно залишив військову частину, територію військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на свій власний розсуд.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 4 статті 172-11 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав, підтвердив обставини викладені у протоколі складеного щодо нього. Щиро розкаявся у вчиненому. Посилаючись на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, просив не призначати покарання у виді штрафу, а призначити покарання у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.

Диспозицією частини 4 статті 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Визначення «особливого періоду» передбачено в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, у якому зазначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд в своєму листі від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18 роз`яснив, що особливий період в державі діє і на сьогодні.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Статтею 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України всі військовослужбовці повинні виконувати розпорядок дня військової частини; у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

З огляду на витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 грудня 2019 року № 309 ОСОБА_1 призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 грудня 2019 року №46-РС, прийнятий та приступив до виконання службових обов`язків за посадою стрільця взводу вогневої підтримки радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 (а.с. 19), про що зроблено відмутку у військовому квитку військовослужбовця (а.с.20-21).

Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини 10 липня 2020 року.

За таких обставин приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення.

Враховуючи особу правопорушника, яка щиро розкаялася у вчиненому, вперше притягується до адміністративної відповідальності, думку ОСОБА_1 щодо виду призначеного стягнення, вважаю можливим накласти адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк сім діб.

Керуючись ч. 4 ст. 172-11, ст.ст. 283, 284 КпАП України

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статтею 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 (сім) діб.

Стягнути ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (рахунок UA 0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу - судовий збір).

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Полішко