КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Чирви В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Чирви Віталія Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 23 липня 2019 року о 01 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Щусєва, 37, водій керував автомобілем «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Чирва В.Г. з посиланням на практику Європейського суду з прав людини подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що суд першої інстанції при вирішені питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності взагалі не з`ясував всіх обставин справи, обмежив ОСОБА_1 у праві на захист, провівши слухання справи за відсутності особи в судовому засіданні.

Так захисник зазначає про те, що ОСОБА_1 , начебто, повідомили телефонограмою про час та місце розгляду справи, але дана інформація не відповідає дійсності, так як 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 зателефонували приблизно о 10:00 та повідомили про те, що, начебто, він у стані алкогольного сп`яніння підписав протокол та його чекають у Шевченківському суді м. Києва без повідомлення дати та часу розгляду справи. Будучи необізнаним у своїх правах та не усвідомлюючи наслідки, 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Чирвою В.Г. договір про надання правничої допомоги. Захисник Чирва В.Г. о 9:00 год. з`явився до Шевченківського районного суду м. Києва, де його повідомили про те, що розгляд справи призначений на 24 вересня 2019 року на 13:30 год. Він не був знайомий з матеріалами справи, а тому звернувся з клопотанням про перенесення розгляду справи та наданням можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи. Помічник судді повідомила його про те, що дане клопотання буде залучено до справи до 13:30 год. 24 вересня 2019 року та розгляд справи буде відкладено на іншу дату у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні, та запропонувала захиснику з`явитися 25 вересня 2019 року для ознайомлення з матеріалами справи та отриманням інформації про наступну дату судового засідання.

Як зазначає апелянт, 25 вересня 2019 року він з`явився до Шевченківського районного суду м. Києва о 9:00 год. для ознайомлення з матеріалами справи, однак, секретар повідомила йому, що рішення судді про наступну дату невідоме, та надала лише ознайомитись з матеріалами справи, не надаючи можливості проглянути відеозапис, про що в матеріалах справи міститься розписка, а вже 26 вересня 2019 року вручила йому оскаржувану постанову, що свідчить про те, що дана постанова судом фактично винесена 26 вересня 2019 року, а не 24 вересня 2019 року.

Також судом не було взято до уваги той факт, що 23 липня 2019 року відповідно до довідки, яка була видана інспектором Ю.С. Фареник , ОСОБА_1 проходив медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та відповідно до висновку лікаря в крові ОСОБА_1 відсутні будь-які наркотичні речовини.

В судові засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 жодного разу не з`явився. Згідно з відомостями, наданими захисником, ОСОБА_1 проходить лікування у протитуберкульозній лікарні внаслідок тяжкого захворювання.

Також захисником до суду апеляційної інстанції подане клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачі справи на розгляд трудового колективу Київської міської туберкульозної лікарні № 1, де ОСОБА_1 проходить тривалий курс лікування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку як апеляційної скарги, так і клопотання, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні апеляційної скарги та клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця пригоди, та дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 8-9).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 344520 від 23 липня 2019 року, складеного щодо ОСОБА_1 , останній 23 липня 2019 року о 01.15 год. в м. Києві по вул. Щусєва, 37, керував автомобілем «ЗАЗ Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що «автомобіль залишив за місцем зупинки, наркотичні засоби не вживав».

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, якій міститься у матеріалах справи, вбачається, що у присутності двох свідків інспектор патрульної поліції пояснює, що був зупинений автомобіль, у водія якого було виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Водію було запропоновано проїхати до лікаря-нарколога для встановлення стану сп`яніння, однак водій відмовився, тому в присутності двох свідків працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння у лікаря - нарколога, на що водій відповідає відмовою. Також водій зазначає, що наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння йому повідомлені (ас. 4).

Таким чином, обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини, які спростовують доводи апеляційної скарги щодо обставин події.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції взагалі не з`ясував всіх обставин справи, обмежив ОСОБА_1 у праві на захист, провівши слухання справи за відсутності особи в судовому засіданні, є безпідставними та спростовуються наявними доказами у справі.

Так відповідно до матеріалів справи 5 вересня 2019 року ОСОБА_1 повідомлений про день та час розгляду справи на 24 вересня 2019 року на 13.30 год.(ас. 6).

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, суд з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу, та постановив рішення, яке наразі оскаржується.

Матеріали справи дійсно містять клопотання захисника Чирви В.Г., подане до суду 24 вересня 2019 року. Однак будь-які відомості, що вказане клопотання подане до часу розгляду справи, у матеріалах справи відсутні. Вказане клопотання передане судді тільки 25 вересня 2019 року, про що на клопотанні свідчить резолюція судді (ас. 10).

Також матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що захисник звертався до суду 25 вересня 2019 року, однак, у наявності розписка захисника про те, що 27 вересня 2019 року він отримав копію оскаржуємого судового рішення (ас. 16).

Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 в суді першої інстанції внаслідок розгляду справи у його відсутність не є підставою для скасування постанови суду та застосування ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на те, що його права поновлені при перегляді справи у суді апеляційної інстанції.

Що стосується пояснень захисника в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки автомобіль був припаркований, і доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом матеріали справі не містять, є необґрунтованими, оскільки спростовуються даними відеозапису, на яких зафіксовано, що працівник поліції зазначає про те, що ними був зупинений транспортний засіб, називається його марка, державний реєстраційний номер із зазначенням того, що за кермом перебував водій ОСОБА_1 . При цьому з боку ОСОБА_1 не поступало будь-яких заперечень чи зауважень, що свідчить про те, що ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом та був зупинений саме працівниками поліції.

Посилання захисника на те, що судом не було взято до уваги той факт, що 23 липня 2019 року відповідно до довідки, яка була видана інспектором Ю.С. Фареник , ОСОБА_1 проходив медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та відповідно до висновку лікаря в крові ОСОБА_1 відсутні будь-які наркотичні речовини, є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Однак, згідно з копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 липня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся для проходження огляду 23 липня 2019 року о 17.30 год., тобто, після 2 годин з моменту зупинки транспортного засобу,а, відтак, вказаний висновок не може бути прийнятий до уваги.

Що стосується клопотання захисника про передачу ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу лікарні, в якій ОСОБА_1 проходить тривале лікування, то, на переконання апеляційного суду, воно не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Під час апеляційного розгляду захисником не надано будь-яких документів, в т.ч. протоколу загальних зборів колективу лікарні, в якій проходить лікування ОСОБА_1 , клопотання вказаного колективу про те, що колектив лікарні згоден взяти на поруки ОСОБА_1 , а також не надав переконливих доказів, які б свідчили про доцільність та можливість застосування до ОСОБА_1 положень ст. 21 КУпАП.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи та встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вчинив грубе порушення порядку користування спеціальним правом - правом керуванням транспортними засобами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Чирви Віталія Григоровича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва