ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020р. смт. Веселе

Суддя Веселівського районного суду Запорізької області Нагорний А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Веселівського відділення поліції МВП ГУНП України в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ГР № 422220 від 25.12.2019 р. про вчинення адміністративного правопорушення (справа № 313/23/20,провадження № 3/313/29/2020) вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 25.12.2019 р. з домоволодіння, що у АДРЕСА_2 . Веселе АДРЕСА_3 (номер будинку написаний нерозбірливо) вибігла дворова собака, за яку відповідає ОСОБА_1 , без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 , заподіявши шкоду її здоров`ю.

До протоколу додано: протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.12.2019 р.; заява ОСОБА_2 про відмову від початку кримінального провадження від 25.12.2019 р.; пояснення ОСОБА_1 від 25.12.2019 р.; пояснення ОСОБА_2 від 25.12.2019 р.; довідка про те, що ОСОБА_1 на протязі року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП не притягалася; ксерокопія паспорта ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 154 КУпАП порушення правил тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Диспозицією ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 422220 від 25.12.2019 р. не в повній мірі розкрита об`єктивна сторона правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 154 КУпАП, не вказане жодне з діянь, яке становить об`єктивну сторону правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 154 КУпАП і призвело до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 154 КУпАП, не вказано, порушення яких конкретно Правил допустила ОСОБА_1 та у який спосіб.

Правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва протиРосії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін протиРосії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені положення нормативного акту, які (яке) порушила ОСОБА_1 , то за таких обставин, суд приходить до висновку, що у її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд позбавлений можливості збору доказів.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами розгляду справи не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю, так як відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 221, 283-284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі № 313/23/20 відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити для відома ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та начальнику Веселівського відділення поліції МВП ГУНП України в Запорізькій області.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, на яку винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

28.01.20