Справа № 294/398/20
Провадження № 3/282/411/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., за участю прокурора Демчука О.В., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли із Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, на момент розгляду справи не працюючого,

за ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №79 від 18.03.2020 року, складеного старшим оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України зазначено, що ОСОБА_1 , працюючи головою окружної виборчої комісії з виборів президента України територіального виборчого округу №67, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, в порушення вимог абзацу першого частини другої статті 35 цього Закону 09.04.2019 року був присутній під час прийняття рішення окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу №67 у вигляді постанови №56 «Про виплату одноразової винагороди членам окружної виборчої комісії ТВО №67», якою призначив завдяки особистій участі, що полягало у підписані документа, грошову винагороду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що є особистою матеріальною зацікавленістю, а в порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а саме: суперечності між його приватним інтересом, обумовленим особистим майновим інтересом, та службовими повноваженнями на посаді голови окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу №67, що відповідно впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання ним зазначених повноважень. Своїми умисними діями, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 28, абзацу першого частини другої статті 35 Закону України «Про запобігання корупції».

В зв`язку з чим ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме: прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, повідомив, що він адміністративне правопорушення не вчиняв. Зазначив, що під час виборів Президента України його призначили головою окружної виборчої комісії. Він був присутній на засіданнях комісії, проте зазначив, що ніде чітко не зазначено, що він не мав права голосувати при прийнятті рішень комісії із зазначених питань. Всі рішення комісії приймались колегіально і він як голова ОВК не є посадовою особою оридичної особи публічного права в розумінні Закону "про запобігання корупції", а отже не є суб`єктом на якого поширюються вимоги цього Закону. Тому вважає, що він не порушував антикорупційного законодавства і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважав вину ОСОБА_1 доведеною, просив суд визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та призначити йому покарання передбачене санкцією даної статті у мінімальному розмірі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд не бере до уваги протокол про адміністративні правопорушення №79 від 18.03.2020 року, як доказ вчинення правопорушення, враховуючи таке.

Суб`єкти на яких поширюються вимоги Закону України "Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 (далі по тексту - Закон №1700-VII) зазначенi у статті 3 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Закону України "Про вибори Президента України" окружна виборча комісiя є юридичною особою.

Підпунктом "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1700-VII визначено, що посадові особи юридичних осiб публiчного права, які не зазначенi у пункті 1 частини першої цієї статті є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Визначення посадових осiб юридичних осiб публiчного права, в розумінні закону міститься у пункті 15 Роз`яснень Національного агентства "Щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю" вiд 13.02.2020 №1.

Водночас, за змістом положень Закону України "Про вибори Президента України", окружнi виборчі комісії з виборiв Президента України, як юридичні особи публiчного права, характеризуються специфічним напрямком діяльності та особливим порядком створення. Так, зокрема, окружнi комісії створюються на певний період з метою підготовки, організації i проведення виборiв Президента України.

За змістом частини другої, восьмої статті 23 Закону України "Про вибори Президента України", Центральна виборча комісія одночасно з формуванням складу окружної виборчої комісії призначає голову, заступника голови, секретаря такої виборчої комісії.

Отже, робота членів виборчих комісій характеризується тимчасовим характером, така тимчасова робота пов`язана із організацією та забезпеченням проведення виборів не є основним місцем роботи членів виборчих комісій.

Крім того, суд враховує, що питання щодо оплати праці членiв виборчих комісій врегульовано постановами Кабінету Мiнiстрiв України вiд 28.07.2004 року №966 та вiд 08.04.2014 року №226.

Оплата праці членiв виборчих комісій здійснюється вiдповiдно до статті 40 Закону України "Про вибори Президента України". При цьому, робота членiв виборчих комісій оплачується у визначеному Кабінетом Мiнiстрiв України розмірі та в порядку. У свою чергу, за змістом положень постанови Кабінету Мiнiстрiв України вiд 08.04.2014 №226 між членом виборчої комісії, який виконує свої повноваження на платній основі та окружною виборчою комісією укладається цивільно-правовий договір. Предметом такого договору є те, що виконавець зобов`язується виконувати свої обов`язки члена виборчої комісії, пов`язані з підготовкою та проведенням місцевих виборів, а замовник зобов`язується прийняти i оплатити надані виконавцем послуги в порядку, розмірі та строки, визначені цим договором.

Крім того, вiдповiдно до положень статті 28 Закону України "Про вибори Президента України" окружні комісії реалізують свої функції шляхом засідань та за своєю організацією роботи є колегіальними органами.

Відтак, прийняття колегіального рішення окружною виборчою комісією у вигляді постанови №2 «Про виконання членами окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу №67 своїх обов`язків на платній основі», якою передбачалося виконання ОСОБА_1 обов`язків в виборчій комісії на платній основі, повністю відповідало вимогам законодавства, яке передбачає оплатність роботи членів виборчої комісії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи головою окружної виборчої комісії, не належав до категорії посадових осіб юридичних ociб публічного права в розумінні Закону №1700-VII, а отже не є суб`єктом на якого поширюються вимоги цього Закону.

Такі висновки суду узгоджуються, зокрема, і з п.22 Роз`яснень НАЗК №2 від 01.04.2020 року, які містять положення про те, що голова, заступник голови та члени окружних виборчих комісій не можуть вважатися посадовими особами юридичних осіб публічного права в розумінні Закону №1700-VII і тому не є суб`єктами декларування.

Крім того, підтверджується і витребуваним судом листом наданим юридичним управлінням НАЗК від 24.07.2020 року, згідно якого вбачається, що голова, заступник голови, секретар та інші члени окружних (територіальних) виборчих комісій не є посадовими особами юридичних осіб публічного права в розумінні Закону України «Про запобігання корупції». Тобто ОСОБА_1 не є суб`єктом декларування.

При цьому суд враховує, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Відповідно до положень п.15 ч.1 ст.11 Закону до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань, зокрема, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 вiд 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення вiд 18 січня 1978 року у справі «Iрландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , який не є суб`єктом декларування, не є посадовою особою юридичної ocоби публічного права в розумінні Закону №1700-VII, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.172-7 ч.2, 247 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Вальчук В. В.