ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/567/20 Головуючий в 1-й інстанції Сидоренко Ю.В.
Єдиний унікальний №311/1007/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Першина В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Першина В.М. на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року стосовно нього та з клопотанням про поновлення строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Широке Василівського району Запорізької області, громадянина України, працюючого головою СФГ «Фенікс», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 23 березня 2020 року о 16-57 годині, рухаючись по вул. Космічна 140 в м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем «BMW 4351» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком №1602 від 23.03.2020 року лікаря-нарколога Данильченко медичного закладу КУ ЗОНД ЗОР, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Про повторність попереджений. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, кваліфікуючими ознаками якого є: керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Першин В.М. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції, в порушення ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , позбавив його права надати пояснення, чим позбавив його права на захист. Разом з цим, в матеріалах справи наявна довідка з лікарні, яку суд повинен був розцінити як заяву про відкладення розгляду справи.

Вказує, що висновок щодо результатів медичного огляду, за результатами якого ОСОБА_1 23.03.2020 року о 17-50 годині перебував в стані наркотичного сп`яніння (метамфетамін), помилково визнаний судом належним та допустимим доказом, оскільки розбіжності у написанні прізвища особи у висновку не оговорені та належним чином не були усунені під час розгляду справи по суті. Витребувані судом з Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА документи на підтвердження проведення медичного огляду ОСОБА_1 жодним чином не свідчать про допущення механічної помилки у написанні прізвища обстежуваного при заповненні медичної документації, оскільки належної службової перевірки із відповідним висновком з цього приводу проведено не було. Відтворений в судовому засіданні диск з відеозаписом медичного огляду на стан сп`яніння, проведений в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» зроблений без звуку і з нього не чутно прізвище особи, яку оглядали.

Звертає увагу суду, що висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів сторони захисту про те, що тести, за допомогою яких було виявлено вміст наркотичних речовин в сечі ОСОБА_1 , мають прострочений термін дії, також є помилковими, оскільки у сертифікаті якості ОСОБА_2 -тесту « ОСОБА_3 » чітко зазначений строк їх придатності до 07.03.2020 року, та в даному випадку, наданий КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР лист за вих. № 2112 від 15.06.2020 року, прийнятий як належний доказ судом, не може слугувати таким, тому що зазначений на упаковці ІХА-тесту «Метамфетамін-тест-МБА» місяць придатності є загальним, а не конкретним до кожного окремого тесту.

Таким чином, суд помилково дійшов до висновку про законність і обґрунтованість складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Цей протокол через наявність процесуальних порушень не повинен був прийматись судом, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, дії ОСОБА_1 , які полягали у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та які мали місце до 01.07.2020 року, кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення (ст.286-1 КК України) не можна, оскільки, в силу ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі, так само притягнути до адміністративної відповідальності вказану особу також не можна, оскільки станом на 01.07.2020 року адміністративна відповідальність за вищевказані дії вже скасована та накладання адміністративного стягнення законом не передбачено.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, копію постанови сторона захисту отримала тільки 14.07.2020 року, апеляційна скарга була подана 22.07.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Першина В.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, копію постанови суду сторона захисту отримала 14.07.2020 року, апеляційна скарга була подана 22.07.2020 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №298191 від 23 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); направленням на огляд водія до КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 березня 2020 року (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 №1602 від 23 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння (метамфетамін) (а.с.4), відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 23.03.2020 року.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується витребуваними на запит суду документами, а саме: актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №1602, відповідно до якого вбачається, що о 17-40 годині 23.03.2020 року лікарем КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ОСОБА_4 був оглянутий ОСОБА_1 , відносно якого проведено зовнішній огляд за симптоматикою обстежуваної особи (а.с.31); результатами імунохроматографічного дослідження (СІТО ТЕSТ) №№2597, 2598, 2599, 2600 від 23.03.2020 року щодо обстежуваного ОСОБА_1 , відповідно до якого виявлено позитивний результат дослідження наркотичної речовини - метамфетамін (а.с.43).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №298191 від 23 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом через наявність процесуальних порушень, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час його огляду у закладі охорони здоров`я, результат огляду останній не заперечував, що засвідчив своїм підписом у висновку.

Суд першої інстанції належним чином вмотивував свої висновки щодо наявні розбіжності у написанні прізвища особи, відносно якої проводився медичний огляд, та в оформленні медичних документів, на що є посилання в апеляційній скарзі, оскільки з витребуваних під час судового розгляду з Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА документів, на підставі яких було проведено медичний огляд ОСОБА_1 вбачається, що при заповненні медичної документації при проведенні медичного огляду черговим фельдшером-лаборантом у висновку огляду була допущена механічна помилка у написанні прізвища обстежуваного, а саме замість ОСОБА_1 було вказано ОСОБА_1 , про свідчить пояснювальна записка фельдшера-лаборанта ОСОБА_5 від 15.05.2020 року (а.с.52). А тому медичний огляд у медичному закладі було проведено 23.03.2020 року безпосередньо відносно ОСОБА_1 , саме тієї особи, яка була притягнута судом першої інстанції до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд першої інстанції належним чином вмотивував свої висновки про те, що тести, за допомогою яких було виявлено вміст наркотичних речовин в сечі ОСОБА_1 , не мають прострочений термін дії, оскільки обстеження ОСОБА_1 проведено за допомогою токсикологічного дослідження сечі обстежуваного на вміст наркотичних речовин імунохроматографічним методом тестом Wondfo на вміст метадону, тестом МБА на вміст морфіну та двічі тестом Wondfo та МБА на вміст метамфетаміну, за результатами якого був отриманий позитивний результат при використанні обох тестів, та відповідно до сертифікату термін дії придатності тесту Wondfo визначений до 09.05.2020 року.

Крім того листом заступника директора КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР ОСОБА_6 за вих.№ 2112 від 15.06.2020 року повідомлено, що у сертифікаті якості ОСОБА_2 -тесту « ОСОБА_3 » зазначений строк придатності 07.03.2020 року, проте на упаковці ІХА-тесту «Метамфетамін-тест-МБА» зазначається лише місяць придатності 03.2020 року, що трактується як можливість використання даного тесту до закінчення зазначеного місяця.

Разом з цим, при отриманні позитивного результату на вміст метамфетаміну було проведено додаткове токсикологічне дослідження сечі для визначення метамфетаміну імунохроматографічним тестом іншого виробника, а саме Wondfo, термін придатності якого відповідно до сертифікату є 14.05.2021 року. При додатковому дослідженні також був отриманий позитивний результат на вміст метамфетаміну.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого не можна притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки станом на 01.07.2020 року адміністративна відповідальність за вищевказані дії вже скасована та накладання адміністративного стягнення законом не передбачено, не заслуговують на увагу через наступне.

Так, 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижує їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі,яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частини першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України.

Згідно ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вимогами ст.8 КУпАП передбачено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, оскільки Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачені пунктом 6 статті 247 КУпАП відсутні, оскільки відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, була посилена.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 19 червня 2020 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явився. Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні, але останній не скористався своїм правом та ухилявся від участі шляхом подачі клопотань про перенесення розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_1 неодноразово належним чином викликався в судове засідання, а отже суд мав достатні підстави розглядати справу без його участі.

До того ж, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і апелянт скористався своїм правом та надав пояснення в суді апеляційної інстанції.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику-адвокату Першину В.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Першина В.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 311/1007/20