Дата документу Справа № 310/8843/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________________
Провадження № 33/807/79/20 Головуючий в 1 інст. Троценко Т.А.
Єдиний унікальний № 310/8843/19 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кривякіна О.В., розглянув в режимі відеоконференц зв`язку, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, інвалідності не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді, 23.10.2019 року о 01 год. 55 хв. в м. Бердянську по Мелітопольському шосе біля перехрестя з вул. Промислова ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes Benz н/з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від продуття алко-тестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку в БПНД відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах, що мають суперечливий характер та не відповідають обставинам справи. Вважає, що жодних допустимих доказів його вини матеріали справи не містять, усі наявні в матеріалах докази зібрані з грубим порушенням закону, або мають суперечливий заздалегідь упереджений характер. Зазначає, що від проходження огляду в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся, а навпаки наполягав на проведені огляду в Бердянському ПНД та просив провести аналіз крові на підтвердження відсутності алкогольного сп`яніння. Вважає, що акт огляду, не може братися до уваги, оскільки в якості свідків зазначено працівників поліції. В протоколі зазначено, що він відмовився від продуття алкотестеру Dragger, при цьому не зазначено, який заме прилад надавався для проведення аналізу. Крім того, апелянт посилається на відсутність газоаналізатору Dragger в базі даних Державного реєстру медичних виробів. Також зазначає, що огляд на стан сп`яніння повинен проводитись на місці зупинки за участю двох свідків, яких не було залучено. Вказані дії на думку апелянта свідчать про порушення вимог Інструкції №1452/735. Копія відеозапису, додана до матеріалів справи взагалі спростовує наявність складу адміністративних правопорушень в йог діях. Медичний висновок лікаря не відповідає формі та порядку заповнення. Вважає, що відмова лікаря у відібранні у нього зразків крові для дослідження на стан алкогольного сп`яніння є порушенням Інструкції. Копія Висновку йому не видавалась. Всі пояснення свідків виконані у банкетному стилі, свідчить про штучне походження, або складення під диктовку працівника поліції. Копію протоколу працівниками поліції йому не вручено. Пояснення медичних працівників є недопустимими та неналежними доказами. У зв`язку з упередженим та неприязненим ставленням до нього працівників поліції, апелянтом направлено скаргу на дії працівників поліції.

На підставі викладеного просить скасувати постанову суду від 20.12.2019, а провадження у справі закрити за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Положенням ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062303, 23.10.2019 року о 01 год. 55 хв. в м. Бердянську по Мелітопольському шосе біля перехрестя з вул. Промислова ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes Benz н/з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від продуття алко-тестеру Drager та проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку в БПНД відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя як на докази вини останнього послався на: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), пояснення свідків (а.с.4, 8), висновок КУ «Бердянский психоневрологічний диспансер » ЗОР № 120 від 23.10.2019 р. (а.с.3), направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції від 23.10.2019 р. (а.с.5, 6); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 (а.с.7), довідку, згідно якою станом на 27.10.19 р. за обліками Національної поліції України ОСОБА_1 1993 р.н. повторності за порушення передбачене ст.130 КУпАП не має (а.с.11), а також пояснення інспектора СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Штенгелова А.О., свідка ОСОБА_2 .

Разом з тим, вказані докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінувалося ОСОБА_1 - є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Цей порядок визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі інструкція).

Також як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та з тексту апеляційної скарги, останній просив лікаря взяти у нього кров, але йому відмовили. Разом з тим, п.п. 12, 13 розділу ІІІ згаданої Інструкції передбачають, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Згідно п.16. розділу ІІІ вказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Натомість, у Висновку медичного огляду на стан сп`яніння №1210 від 23.10.2019, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд, що не відповідає вказаним вимогам Інструкції, оскільки як працівниками поліції так і медичними працівниками розпочато процедуру перевірки особи на стан сп`яніння, який в свою чергу наполягав на проведенні медичного огляду, однак вказаними особами не завершено дану процедуру.

З наданого до матеріалів справи відеозапису події вбачається, що на ньому не зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення. Наявне відео не підтверджує факти, викладені в протоколі щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість, зі змісту ст.40 Закону України «Про національну поліцію» вбачається, що працівниками поліції відео фіксація повинна здійснюватись за допомогою нагрудної камери (відеореєстратору).

Спростувати доводи ОСОБА_1 та його захисника матеріалами справи не можливо, а тому вони тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Зазначеним обставинам, які мають істотне значення, судом першої інстанції оцінка не дана. Докази на які послався суддя місцевого суду, не можна визнати належними та допустимими.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи, положень ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи. Під час розгляду справи суд першої інстанції для з`ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та перевірки версії сторони захисту, не викликано свідків, про виклик яких заявлено клопотання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2019року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас