Провадження № 33/4820/498/20
Справа № 675/1236/20 Головуючий в 1-й інстанції Пашкевич Р. В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника Іванова А.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Іванова А.Б. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, інваліда ІІ групи

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У відповідності з вимогами п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений, оскільки являється інвалідом ІІ групи.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27 червня 2020 року о 02 год. 37 хв. в м. Ізяслав по вул. Острізькій, 8, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем «VOLKSVAGEN PASSAТ», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено 27.06.2020 року о 02 год. 45 хв. в КНП «Ізяславська ЦРЛ» за допомогою приладу «Драгер» - результат 1,31 ‰ проміле, через 20 хв. 1,33 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, апелянти просять постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі. Вважають, що прийняте рішення судом першої інстанції не відповідає встановленим фактичним обставинам справи та суперечить нормам КУпАП. Працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль ОСОБА_1 та не роз`яснили його права. В медичному закладі ОСОБА_1 наполягав на відібранні біологічних зразків, оскільки не погоджувався із проведеним результатом, проте йому було відмовлено. Вказують, що поліцейськими і медичними працівниками порушено вимоги Інструкції та вимоги КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Захисник в судовому засіданні подав клопотання ОСОБА_1 , про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Твердження апелянтів, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 27 червня 2020 року був складений поліцейським СРПП №4 Ізяславського ВнП, того ж дня, о 02 год. 37 хв. в м.Ізяславі по вул. Острізькій,8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSVAGEN PASSAТ», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено за допомогою приладу Drager Alkotest 6510 у Ізяславській ЦРЛ, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 підтверджується також даними висновку лікаря №36 (а.с.2) та даними долученого до справи відеозапису фіксування правопорушення, дослідженого судом першої інстанції (а.с.4).

В апеляційній скарзі апелянти не оспорюють факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в день та час, зазначений у протоколі.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Обґрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_1 протокол та висновок лікаря недопустимими доказами, апелянти не навели ні в апеляційній скарзі, ні захисником в апеляційному суді. Твердження апелянтів не вказують про те, що протокол та висновок лікаря були складені з істотними порушеннями вимог законодавства та не дають апеляційному суду підстав вважати такі докази недопустимими, відтак такі доводи апелянтів на увагу не заслуговують.

Твердження апелянтів про те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав, на увагу не заслуговують. ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 1), а долучення до матеріалів справи часткового запису відеофіксації правопорушення не спростовує висновків суду щодо дотримання процедури проведеного огляду.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, а також працівників поліції при виявленні правопорушення та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 наполягав на відібрані біологічних зразків, оскільки не погоджувався із проведеним результатом, проте йому було відмовлено, в зв`язку з чим вважають, що медичними працівниками порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані. Чинним законодавством не передбачено обов`язкового відібрання біологічних зразків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Лабораторне дослідження є обов`язковим лише при встановленні факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння, а тому протилежні доводи апелянтів, не можуть бути враховані. Також, з відеозапису нагрудної камери працівника поліції видно, як лікар наголошував ОСОБА_1 , що якщо він не буде продувати в прилад, можливе відібрання його крові. Заяв з боку ОСОБА_1 про необхідність відібрання біологічних зразків з відеозапису не вбачається.

Твердження апелянтів, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , на увагу не заслуговує, позаяк спростовуються даними відеозапису, з якого вбачається, як поліцейський вказував ОСОБА_1 підстави його зупинки.

Крім того, ОСОБА_1 виявив бажання добровільно без примусу пройти огляд в медичному закладі, куди з`явився, де було встановлено факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (результат приладу - 1, 31%0, через 20 хв. - 1, 33%0), тому доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції, провівши повне дослідження доказів у справі, дав вірну оцінку, давали суду підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 , в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про можливість закрити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, що набрав чинності 01 липня 2020 року, яким було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно рекомендацій Верховного суду від 03.07.2020 року до 01 липня 2020 року ст. 130 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. До осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Іванова А.Б. та ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний