КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/807/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Іваніна Ю.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лаврентьєва Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Лаврентьєва Д.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 01 листопада 2019 року о 18 год. 05 хв., у м. Києві по вул. Митрополита Шептицького, 24-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді» з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі захисник Лаврентьєв Д.О. просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року та ухвалити нову, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 361382 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так апелянт вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, більше того просив працівників поліції його супроводжувати до медичного закладу для огляду лікарем-наркологом, однак поліцейський знехтував його проханням.

Апелянт звертає увагу суду на те, що з моменту як у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, до моменту коли останній просить направити його до лікарні для проходження огляду не пройшли дві години, відтак вони були зобов`язані забезпечити його доставку на огляд до лікаря-нарколога.

Захисник зазначає, що в момент коли ОСОБА_1 наполягав на направленні його до медичного закладу для проходження огляду, протокол ще не було складено та ОСОБА_1 з ним не ознайомлювався.

Також апелянт оспорює зазначені інспектором поліції ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 та вказує, що працівники поліції не перевіряли чи реагують зіниці очей порушника на світло, також із відеозапису не вбачається ані блідості обличчя, ані тремтіння пальців рук ОСОБА_1 .

Крім того захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Так, автомобіль ОСОБА_1 був припаркований на парковці магазину, вийшовши з магазину ОСОБА_1 попрямував до автомобіля, після того як він сів в авто, до нього підійшли два працівники поліції, які після безпідставного витребування посвідчення водія та техпаспорту відразу повідомили, що той має ознаки сп`яннія.

Апелянт звертає увагу, що автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркований з вимкненим двигуном, а отже підстав вимагати у водія документи не існувало.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лаврентьєва Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому як пасажир. Однак зазначене не відповідає дійсності.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих під час апеляційного розгляду, останній зазначив, що він не керував транспортним засобом, в той же час пояснює, що приїхав до магазину за покупками і його відразу зупинили працівники поліції. При цьому на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває в автомобілі на місці водія, пристебнутий паском безпеки.

Такі пояснення ОСОБА_1 є непослідовними та суперечливими, відтак вони не можуть бути взяті судом до уваги як доказ його невинуватості.

Відповідно до дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що він щойно виїхав з дому в мазанин і його відразу ж зупинили працівники поліції.

Отже, цими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була обґрунтованою, оскільки він не керував транспортним засобом.

Крім того апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Так із відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі категорично відмовляється при цьому зазначає, що таке його рішення є остаточним та змінювати свою думку він не буде. Вказана відмова у встановленому законом порядку була засвідчена у присутності двох свідків.

Також із відеозапису вбачається, що після того, як водій відмовляється пройти огляд, інспектор поліції заповнює протокол про адміністративне правопорушення, надає його для підписання свідкам та уточнює особисті дані правопорушника, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що на момент коли водій відмовлявся пройти огляд для визначення стану сп`яніння протокол ще не був складеним.

Крім того із відеозапису вбачається, що через певний проміжок часу, а саме близько 20 хв. після того, як свідки засвідчили відмову водія ОСОБА_1 , останній повідомляє, що готовий пройти огляд в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що моментом вчинення правопорушення є час, коли водій на пропозицію пройти огляд у медичному закладі у присутності двох свідків відмовляється пройти такий огляд.

Оскаржуючи судове рішення, захисник також зазначає, що протокол не відповідає вимогам закону через те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки. З такими доводами не погоджується апеляційний суд, оскільки в протоколі міститься підпис правопорушника про те, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, протокол складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, а отже, відповідає вимогам діючого законодавства.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Лаврентьєва Д.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун