Справа № 219/3449/20
Провадження № 3/219/1413/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Скорубо Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Бахмут Донецької області матеріали адміністративної справи, які надійшли з Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановив:

4.04.2020 року о 21.20 годині в районі будинку № 4-а по вул.Космонавтів в м. Бахмут Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода). Від продуття алкотестеру «Драгер 6810» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та вказав, що дійсно 4.04.2020 року о 21.20 годині в районі будинку № 4-а по вул.Космонавтів в м. Бахмут Донецької області перебував в автомобілі ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1 , однак за кермом був його товариш, який відійшов, а він стояв біля автомобіля. До нього підійшли працівники поліції та запропонувати пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Однак, налогосив на тому, він не керував автомобілем. Дійсно, він відмовився від проходження освідування, не оспорює цього, випив пива, однак в той момент він не керував транспортним засобом. Крім того, звернув увагу суду на недоліки протоколу та інших матеріалів справи. Так, пояснив, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до наданого відеозапису, він починається зі спілкування з працівником поліції у той час, як він стояв біля автомобіля. Жодних доказів того, що автомобіль рухався, або що він міг ним керувати у стані алкогольного сп`яніння, не надано.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14 відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факту відмови від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, однак вказав, що він не керував автомобілем, а тому в його діях відсутні порушення Правил Дорожнього Руху України, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України. Просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З метою перевірки вказаних обставин, в судове засідання були викликані поліцейський ОСОБА_2 , свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та оглянутий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що 4.04.2020 року він рухався на власному автомобілі та на світлофорі його підрізав автомобіль ВАЗ 217230, який рухався звивисто, а тому він викликав поліцейських. Він слідував за вказаним автомобілем, за ним також їхав патрульний автомобіль поліції. Після зупинки вказаного автомобіля він бачив, як з водійської сторони вийшов водій і це був ОСОБА_1 . Працівники поліції пропонували йому пройти освідування на стан сп`яніння. Підтвердив, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 та поліцейський ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`явилися.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з порушенням Правил дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії Верховної Ради УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Разом з тим, відповідно до п. v) ч.1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин "водитель" ("погонщик") означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

За ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що на момент складання протоколу не керував автомобілем.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на ній зафіксовано як працівники поліції пропонують ОСОБА_1 в присутності свідків продути алкотестер «Драгер 6810» та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 відмовляється від освідування.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Між тим, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала автомобілем.

Показання свідка ОСОБА_3 узгоджуються з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме - відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, судом встановлено, що 4.04.2020 року о 21.20 годині в районі будинку № 4-а по вул.Космонавтів в м. Бахмут Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1 .

Факт вчинення правопорушення підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення від 4.04.2020 року серії ДПР18 № 061768, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.5).

Отже, судом встановлений той факт, що водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився від продуття алкотестеру «Драгер 6810» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння 4.04.2020 року.

ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, суду не надано достовірних доказів та не вказано про існування таких доказів, які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення та поважність або наявність причин, які спонукали відмовитися від проходження медичного огляду.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що правопорушення вчинене 4.04.2020 року.

4.04.2020 року складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до супровідного листа т.в.о. начальника Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14.04.2020 року адміністративний матеріал за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшов до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

В свою чергу, частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що адміністративне правопорушення мало місце 4.04.2020 року, у зв`язку з чим, враховуючи, що судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, зокрема, для звернення за правовою допомогою, ознайомлення з матеріалами справи, неодноразові виклики свідків, які не з`являлися до суду, сплинув строк притягнення винного до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, через що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, 130 ч.1, п. 7 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її ухвалення.

Суддя О. М.Лапченко