Справа № 465/4817/19 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/1255/19 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Манукян М.А. на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2019 року, -

з участю захисника правопорушника -

адвоката Манукян М.А.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, 17 серпня 2019 року, о 02 год. 47 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Радехові по вул. Львівській, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» 6810, прилад ARСС - 0210, тест № 2387, показник - 1,17 ‰ (промілле), чим порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Манукян М.А. покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не повернуто протокол на доопрацювання, незважаючи на численні порушення норм чинного законодавства України при його складенні та направленні на розгляд до суду.

Зазначає, що в порушення вимог законодавства, в оригіналі протоколу до його підписання ОСОБА_1 не було вказано час вчинення адміністративного правопорушення, також, в графі «до протоколу додаються» первинно було вписано лише пояснення понятих, проте, працівники поліції внесли додатково дані, що до протоколу додається також рапорт. Крім цього, було внесено виправлення у графі місце проживання, так як первинно місце проживання було зазначено АДРЕСА_1 , разом з тим, до суду поданий протокол, в якому зазначено АДРЕСА_2. Також, в протоколі не вказано ким видано документ, що посвідчує особу водія та не зазначено повної назви самого документа; місце проживання ОСОБА_1 , посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записано не друкованими літерами; в якості додатку до протоколу не вказано результати тесту приладу «Драгер» чи інші документи, окрім пояснень понятих.

У зв`язку з вищенаведеним, апелянт вважає протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 незаконним.

Звертає увагу на те, що згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає, що протокол від 17 серпня 2019 року мав бути складений за ч.2, а не ч.1 ст. 130 КУпАП.

Акцентує, що на даний час постановою Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано постанову Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року та направлено протокол на доопрацювання.

Наголошує, що в порушення вимог законодавства, працівники поліції не повідомили та не ознайомили ОСОБА_1 із його правами та обов`язками, що підтверджується відсутністю підпису останнього у відповідній графі протоколу.

Вважає, що постанова суду є необґрунтованою і суперечить нормам статей 245 та 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2019 року та направити протокол про адміністративне правопорушення серія БД №320247 від 17 серпня 2019 року на доопрацювання.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Манукян М.А., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вищезазначених вимог закону, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи №465/4817/19, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 3202477 від 17 серпня 2019 року, який підписаний правопорушником (а.с.1); даними перевірки на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, прилад ARСС - 0210, тест № 2387, за результатом якої, вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 1,17 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5, 6); та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість суду апеляційної інстанції вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.

При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Також голослівними є і покликання захисника правопорушника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 , оскільки постанова Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року - скасована постановою Львівського апеляційного суду, а відтак, не набрала законної сили.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника правопорушника такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення і не вбачає підстав для направлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на дооформлення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Манукян М.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.