Дата документу Справа № 311/876/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/876/20 Головуючий в 1 інст. Носик М.А.
Провадження №33/807/463/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05 лютого 2020 року, о 10:55 годині, на автодорозі у Запорізькій області Василівському районі, с. Орлянське, вул. Зелена, посадова особа директор ДП «Місцеві дороги Запорізької області», порушив правила, норми, стандарти при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме п.3.1.1 та п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, чим завдано механічних пошкоджень транспортному засобу ВАЗ -2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушено вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що не погоджується із постановою суду з мотивів незаконності та необґрунтованості та вважає, що судом не досліджено і не надано належної оцінки доказам у зв`язку з наступним. Так, з постанови та протоколу не вбачається які саме правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, були порушені; на якій саме ділянці дороги і з яким індексом автомобільної дороги сталася пригода. Також, судом не встановлено, які саме дії він вчинив, або бездіяльність допустив та чи входило до його обов`язків саме дотримання правил, норм та стандартів що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні саме цієї автодороги, що не відповідає ДСТУ 3587-97. Крім того, в матеріалах справи не мітиться жодних доказів, які б вказували на те, що ДП «Місцеві дороги Запорізької області» є відповідальною за утримання даної автомобільної дороги, та дорога перебуває на балансі даного підприємства. Звертає увагу, що судом не взято до уваги та не досліджено взагалі доказів того, що діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стало супутньою причиною ДТП за участю транспортному засобу ВАЗ - 2105, д.н. НОМЕР_1 та чи наявний причинно-наслідковий зв`язок даного ДТП із його діянням. Просить скасувати постанову суду від 30.03.2020 року, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 30.07.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, тому розгляд справи, згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимоги ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точності у відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що впливають на відповідальність, а також повинен з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення БР № 218619 від 02.03.2020; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та інші матеріали справи.

Разом з тим, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП, апеляційний суд не погоджується, оскільки він не відповідає наявним доказам у справі.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, можуть бути як посадові особи, так і громадяни. В цьому випадку, протокол складено щодо посадової особи директора ДП «Місцеві дороги Запорізької області».

При визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що він як посадова особа порушив правила, норми, стандарти при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме п.3.1.1 та п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, на автодорозі у Запорізькій області Василівському районі, с. Орлянське, вул. Зелена, чим завдано механічних пошкоджень транспортному засобу ВАЗ -2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушено вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

При цьому, судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вищезазначеного, зокрема, наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу та призначення його директором ДП «Місцеві дороги Запорізької області», його посадова інструкція, що унеможливлює з`ясування питання, чи відноситься до його посадових обов`язків дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодороги.

Доказів, що дорога О 081133 Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське, вул. Зелена перебуває на балансі ДП «Місцеві дороги Запорізької області» також не надано.

Отже, з огляду на зміст п. 1.5 ПДР України та ст. 140 КУпАП, в досліджуваній ситуації неможливо визнати ОСОБА_1 належним суб`єктом вчиненного правопорушення, тобто посадовою особою, до службових обов`язків якої входить забезпечення виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та вулиць, що виключає наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на відсутність доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 суд першої інстанції розглянув справу щодо нього та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, яку не можна визнати законною, адже його вина у вчиненні цього правопорушення є недоведеною за критерієм «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, що вимагає задоволення апеляційного скарги та скасування постанови судді Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник