Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/63/20
Головуючий у суді І-ї інстанції Мирошниченко Д. В.
Категорія - 172-15 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі Рябко А.Ю., за участю прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Бурдейного В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративного правопорушення, оформленого 06 грудня 2019 року прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Колєсніченко А.О. вбачається, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, молодший лейтенант ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, за наступних обставин.
Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 251 від 02.12.2019 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 в термін з 01.12.2019 по 04.12.2019 до 16:30 год. здано, а військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 тимчасово прийнято посаду командира взводу автомобільної техніки.
Водночас, в порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 , молодший лейтенант ОСОБА_1 вказані вимоги не виконав. Станом на 06.12.2019 посада не здана.
Також, 04.12.2019 та 05.12.2019, молодший лейтенант ОСОБА_1 , в порушення вимог розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 351 від 28.12.2018, 05.12.2019 на ранковому шикуванні на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою; АДРЕСА_2 :00 год. молодший лейтенант ОСОБА_1 був відсутній.
При таких обставинах військовий прокурор, дійшов висновку, що таке відношення ОСОБА_1 до виконання обов`язків військової служби суттєво вплинуло на стан реалізації військовою частиною НОМЕР_1 своїх функцій та завдань під час організації своєї діяльності, дисципліну та авторитет військової частини НОМЕР_1 , проте не заподіяло істотної шкоди державним інтересам.
Згідно протоколу, справа розподілена між суддями Олександрівського районного суду Кіровоградської області 11 грудня 2019 року (а.с.39)
Постановою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн.00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає, що висновки суду про доведеність його винуватості в недбалому ставленні до військової служби, а саме невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 щодо здачи тимчасово прийнятої посади командира взводу автомобільної техніки, не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення певних дій винесений на день раніше видачі та реєстрації наказу по частині.

Також зазначає, що поняття «ранове шикування» у розпорядку дня військової частини взагалі відсутнє, у зв`язку з цим, на його думку, вимога щодо його виконання не може бути законною.

Крім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що він не був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні, дати відповідні пояснення, представити суду додаткові докази та спростувати обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Стверджує, що за відсутності належного грошового утримання, суд повинен був перевірити його платоспроможність, ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, оскільки постанову судді районного суду від 11 грудня 2019 року він отримав лише 02 січня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

ОСОБА_1 будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, у клопотання від 16 січня 2020 року просив розглянути справу без нього.

Прокурор військової прокуратури Бурдейний В.В., під час перегляду справи пояснив, що у діях молодшого лейтенанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки військовослужбовець вчинив недбале ставлення військової особи до військової служби в умовах особливого періоду, а його вина повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до вимог п.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У даному випадку, апеляційний суд вважає, що при бажанні ОСОБА_1 мав право і міг прийняти участь у розгляді його справи, однак своїм правом не скористався.

З`ясувавши обставини справи, зваживши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення військового прокурора Бурдейного В.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
В контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови слід поновити.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із приписами статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В даному випадку, фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 грудня 2019 року № 251 молодому лейтенанту ОСОБА_1 в термін з 02.12.2019 року здати, а військовослужбовцю військової служби за контрактом молодшому сержанту ОСОБА_3 тимчасово прийняти посаду командира ремонтного взводу автомобільної техніки.

03 грудня 2019 року о 17 год. 05 хв. після вечірнього шикування при заступниках командира військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у присутності заступників командира військової частини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та помічника з правової роботи ОСОБА_8 , був відданий усний наказ про практичну здачу посади командира ремонтного взводу автомобільної техніки, а саме представити в автомобільному парку для здачі майно, автомобільну та іншу закріплену техніку підрозділу та наданні акту прийому і здачі посади 04 грудня 2019 року до 16 год. 30 хв.

Однак, станом на 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 посада командира ремонтного взводу автомобільної техніки не здана.

З метою припинення та недопущення у подальшому порушень ОСОБА_1 військової дисципліни, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 і звернувся 05 грудня 2019 року до військового прокурора Кіровоградського гарнізону з листом, в якому просив дати юридичну оцінку вказаним діям військовослужбовця.

По даному факту, за результатами проведеної перевірки, прокурором військової прокуратури був складений протокол стосовно ОСОБА_1 за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що тягне за собою адміністративну відповідальність, що передбачена ст. 172-15 КУпАП.

При оформленні, прокурором роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.ст. 256 та 268 КУпАП, а також повідомлено про місце розгляду справи.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 відмовився дати пояснення прокурору, зазначив, що з протоколом та обвинуваченням незгоден ( а.с 3).

На спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, безпідставність та незаконність притягнення до адміністративної відповідальності, у тому числі накладення адміністративного стягнення без з`ясування матеріального стану та довідки про доходи, апеляційний суд відмічає.

Відповідно до статті 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.
Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_10 своєї частини.
Згідно статті 16 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 28 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.
Відповідно до статті 30 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Стаття 35 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 37 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Статтею 26 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною 4 статті 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу в.о. Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 548-ХІV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевірити їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків відання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , шляхом віддання наказу, мав право вимагати у підлеглого йому військовослужбовця, а в даному випадку молодшого лейтенанта ОСОБА_1 виконання наказу та здачи тимчасово прийнятої посади командира ремонтного взводу автомобільної техніки.
Небажання молодшого лейтенанта ОСОБА_1 виконувати усний наказ командира військової частини НОМЕР_1 , а саме здачу посади командира ремонтного взводу автомобільної техніки та наданні акту прийому і здачі посади 04 грудня 2019 року до 16 год. 30 хв., є формою недбалого ставлення військової службової особи до військової служби.
При тому, що особа, яка добровільно вступила на військову службу покладає на себе певні зобов`язання із проходженням служби, що охоплюється як безпосереднім виконанням службових обов`язків (виконання завдань, участь у навчаннях тощо), так і певними обмеженнями поза службою , яких вона має також суворо дотримуватись.
Таким чином, висновки судді районного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП є правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, яким суддя дав належну та об`єктивну оцінку.
Зокрема, суд послався на дані:
- протоколу № ВП-30 від 06 грудня 2019 року про вчинення військового адміністративного правопорушення, відповідно до якого молодший лейтенант ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , обіймаючи посаду з 04 січня 2018 року командира ремонтного взводу військової частини НОМЕР_1 , неналежним чином виконував покладені на останнього обов`язки в умовах особливого періоду, в період з 02.12.2019 року по 06.12.2019 року, недбало ставився до військової служби, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП (а.с.1-3)
- рапортів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , з яких вбачається, що 03.12.2019 року о 17 год. 05 хв. після вечірнього шикування молодшому лейтенанту ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_11 був відданий усний наказ про практичну здачу посади командира ремонтного взводу та наданні акту здачі посади 04 грудня 2019 року до 16 год. 30 хв. Майно, автомобільну та іншу закріплену техніку підрозділу ОСОБА_1 особисто на початку робочого дня 04.12.2019 року представити в автомобільному парку де вона знаходиться на зберіганні. (а.с.22-32)
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він позбавлений був права дати пояснення в суді та спростувати, обставини, викладені у протоколі, оскільки не був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, то апеляційний суд відмічає.
Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (стаття 277-2).

Із аналізу вказаних норм КУпАП вбачається, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд (суддя) зобов`язаний, зокрема, перевірити, чи правильно складений протокол про адміністративне правопорушення, чи сповіщено особу про розгляд справи, та виконати інші необхідні дії з тим, щоб під час розгляду справи було забезпечено виконання завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення та дотримано права особи, питання про притягнення до відповідальності якої розглядається.

Разом з тим, Законом України від 16 березня 2017 року 1952-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» внесено такі зміни до КУпАП: главу 13-Б викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема, розширено перелік правопорушень, за вчинення яких передбачено визначену відповідальність (статті 172-10172-20); статтю 251 доповнено частиною другою, згідно з якою обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу; частину другу статті 277 після цифр «162» доповнено цифрами «172-10172-20».

У зв`язку із внесенням вказаних змін частиною другою статті 277 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтями 172-10-172-20 розглядаються протягом доби.

Водночас до КУпАП не було внесено системних змін, його норми не було узгоджено, оскільки разом із покладенням на суд обов`язку щодо розгляду справи протягом доби, презюмувалось, що справу про адміністративне правопорушення має бути розглянуто за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та що за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

У своїй апеляційний скарзі ОСОБА_1 сам вказує про неузгодженість вищевказаних норм КУпАП, не оспорює, що суддя районного суду, під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, дотримався процесуальних строків, разом з цим вважає, що його права порушені.

При цьому, ОСОБА_1 не був позбавлений права та можливості дати письмові пояснення прокурору з приводу обставин, викладених у протоколі, однак своїм правом не скористався, в судове засідання апеляційного суду не з`явився.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що права ОСОБА_1 на доступ до справедливого правосуддя не обмежені, а порушення права на захист, констатується ОСОБА_1 з формальних підстав та надуманих, суб`єктивних мотивів.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя районного суду, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП та у повній мірі врахував характер вчиненого ним правопорушення, який завдає шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, особу ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції ч.2 ст. 172-15 КупАП, яке відповідає меті стягнення, а також запобіганню вчинення ОСОБА_1 , а також іншими особами, аналогічних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суддею районного суду, під час розгляду цієї справи, не допущено істотних процесуальних порушень, які тягнуть безумовне скасування законного та обгрунтованого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за сч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись, ст. ст. 9, 245, 247, 251, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2465, 00 грн. без змін.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов