Справа № 467/109/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 246752 від 27 січня 2020 року вбачається, що 27 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , вчинила дрібне хуліганство по відношенню до ОСОБА_2 , а саме : в громадському місці ображала останню грубою нецензурною лайкою, образливими словами та кидалась битися.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо часу, місця і способу події підтвердила, проте, вказала, що із ОСОБА_2 перебуває у тривалих неприязних відносинах.

Зокрема, її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово скаржилася їй на те, що ОСОБА_2 ображає її.

А тому, вислухавши чергову скаргу від доньки, вони вирішила з`ясувати із ОСОБА_2 відносини аби остання припинила чіпати її доньку.

Тож, суддя, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки,

відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівав, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Так, статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку), а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Водночас, Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і вказав на те, що протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені місце, час учинення і суть дрібного хуліганства (ст. 256 КпАП).

Однак, у цій ситуації, з урахуванням того, що об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, залишається незрозумілим як саме ОСОБА_1 своїми діями порушувала громадський порядок.

Сам по собі факт вживання на адресу особи, із якими ймовірний порушник перебуває у неприязних відносинах, ще не свідчить про порушення громадського порядку.

До того ж, із пояснень ОСОБА_1 слідує, що між нею та потерпілою мають місце неприязні відносини, а це виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, позаяк, відсутній мотив на вчинення саме хуліганських дій.

Наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується, окрім вказаного вище, й письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 27 січня 2020 року.

Інакше кажучи, наразі не установлено беззаперечного факту наявності у ОСОБА_1 умислу, направленого саме на вчинення хуліганських дій, є дійсним лише факт наявності конфлікту між його учасниками ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Так, конфлімкт (лат. conflictus зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

А залежно від сфери життєдіяльності людей конфлікти поділяються на виробничі, громадські, політичні та побутові.

Наявність конфлікту виключає суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до однозначного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

А тому суду слід вкотре наголосити, що уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання самостійно він змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца