Справа № 357/7507/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, громадянина України, місце служби і посада: АДРЕСА_1 навідник, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , до адміністративної відповідальності притягувався протоколом ВАП №130 від 23 липня 2020 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , за ст.172-11 ч.4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-11 ч.4 КупАП.

Згідно протоколу КИБ №15 про військове адміністративне правопорушення від 31 липня 2020 року: 2

24 липня 2020 року з 08 год. по 00 год. на території в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_4 , підполковником ОСОБА_2 під час шикування особового складу виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який в умовах особливого періоду під час виконання обов`язку військової служби не з`явився на військову службу без поважних причин. До розташування підрозділу прибув 27 липня 2020 року о 08 год. 00 хв., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.172-11 ч.4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, заслухавши ОСОБА_1 , вважає, що останній своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст.172-11 ч.4 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду, з наступних підстав.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови,а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з наступних підстав.

Дана законодавча зміна була внесена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладення обов`язків в особливий період" (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 13, ст.92).

На відміну від кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 КК України, адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-11 КУпАП відрізняється меншою суспільною небезпекою. Об`єкт правопорушення - порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення полягає у діях або бездіяльності і має складну структуру можливих форм його прояву: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби певною тривалістю до трьох діб; нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю до трьох діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби будь-яким військовослужбовцем тривалістю до трьох діб; нез`явлення вчасно на службу без поважних причин будь-якого військовослужбовця тривалістю до трьох діб.

Самовільним є таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл. Військовослужбовці строкової служби за межами військової частини мають право перебувати під час звільнення (в межах гарнізону), а також під час занять, робіт, лікування, відпустки, відрядження, переведення тощо. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Відповідно до встановленого порядку певні категорії військовослужбовців строкової служби звільняються з розташування військової частини командиром роти у визначені командиром військової частини дні й години. За дозволом на звільнення військовослужбовець звертається до свого безпосереднього командира (начальника). Під військовою частиною розуміється територія військової частини, межі якої можуть і не позначатися огорожею, але звичайно визначаються наказом командира частини з ілюстрацією їх на плані (схемі). Межі території військової частини і межі військового гарнізону, як правило, не збігаються. Під місцем служби, якщо воно не збігається з розташуванням частини, розуміється будь-яке місце, де військовослужбовець повинен у перебіг певного часу виконувати військові обов`язки або знаходитися за наказом чи дозволом начальника. Це може бути полігон, табір, військовий ешелон, корабельне приміщення, док, судноремонтний завод, гауптвахта, шпиталь чи лікарня, лазня, місце виконання господарських робіт чи проведення навчальних занять, як вони визначені відповідним командиром (начальником), маршрут пересування і місце знаходження у відрядженні, вказані у приписі, тощо, Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. При звільненні з частини, при призначенні, переведенні, поверненні з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу військовослужбовець строкової служби повинен з`являтися на службу в строк, зазначений, відповідно, у записці про звільнення, приписі, посвідченні про відрядження, відпускній картці, документах лікувального закладу тощо. Фактичний момент з`явлення військовослужбовця має бути задокументований. Скажімо, згідно зі статутними нормами після повернення із звільнення військовослужбовець доповідає черговому роти про повернення, здає йому записку про звільнення і доповідає своєму безпосередньому командирові (начальникові), а якщо повертається до підрозділу після відбою, - доповідає лише черговому роти. Час повернення військовослужбовців зі звільнення зазначається черговим роти у книзі обліку звільнених.

Питання про поважність причин нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу при звільненні з частини, при призначенні, переведенні, з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу є питанням факту, яке входить до компетенції органу дізнання, слідчого, прокурора та суду і вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Поважними причинами затримки військовослужбовців у відрядженні понад строки, визначені в посвідченні про відрядження, є хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував. Поважною причиною затримки із звільнення має визнаватися затримка військовослужбовця військовим комендантом, іншими органами державної влади у зв`язку з обставинами, не пов`язаними з незаконним перебуванням військовослужбовця поза розташуванням частини чи місця служби.

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місце служби, а початковим моментом нез`явлення вчасно на службу - наступний день після дня, в який випливли встановлені строки з`явлення.

Злочин є закінченим у момент, коли військовослужбовець прибув до військової частини (до місця служби), або був затриманий, або з`явився з повинною до органу дізнання, слідчого або військового прокурора, або з`явився до військової комендатури чи військового комісаріату тощо.

Якщо винний з метою самовільного залишення частини підробив відпускний квиток, посвідчення про відрядження, записку про звільнення, направлення на лікування тощо, його дії мають кваліфікуватися за ст.409 як ухилення від військової служби шляхом підроблення документів, а якщо документ не підроблявся, але військовослужбовцем був представлений підложний документ, - за ст.409 як ухилення від військової служби шляхом іншого обману.

Оскільки прапорщики (мічмани), солдати (матроси), сержанти (старшини), курсанти і слухачі, які проходять службу за контрактом, а також особи офіцерського складу, як правило, розпоряджаються вільним від служби часом за власним розсудом, початковим 'моментом самовільного залишення ними частини (місця служби) є день, у який вони повинні були прибути на службу, але не прибули. Водночас, у разі самовільного залишення ними частини (місця служби) у службовий час таким початковим моментом буде цей фактичний момент.

Якщо військовослужбовець під час самовільної відсутності з`являється до військової частини (місця служби), але відповідному командиру (начальнику) про своє повернення не доповідає і до виконання обов`язків з військової служби не приступає, термін його самовільної відсутності не переривається.

Згідно ст.ст.23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, та вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме такий вид стягнення буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно до ст.40-1КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.213, 221, 277, 283 285, 294 КУпАП та відповідно до ч.4 ст.172-11 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить дві тисячі чотириста шістдесят п`ять грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі чотириста двадцять грн.. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ.Д.Дубановська

Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області