Справа № 128/1019/19
Провадження № 33/801/55/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Селезньова М. В.

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює менеджером в ТОВ «Ліварді-груп», до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 366718, складеного 07 квітня 2019 року в 00 год 20 хв, - 06 квітня 2019 року в 22 год 50 хв в с. Лука Мелешківська водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 11024, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини); водій від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у ВОНД «Соціотерапія» м. Вінниця, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 травня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду, у якій одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, пославшись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши його про дату та час судового розгляду. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо в грудні 2019 року зі слів працівника МРЕО, яка на виконання постанови суду вилучила у нього посвідчення водія. 02 січня 2020 року його адвокат ознайомився із матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі, вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в порушення ст. 268 КУпАП суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, не повідомивши його про день та час розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням, оскільки він транспортним засобом не керував, а їхав у автомобілі, за кермом якого була ОСОБА_2 , перебуваючи на місці пасажира. Крім того в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, а також при складенні протоколу не було залучено свідків, що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пункту 8 Порядку № 1103 та пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів № 1395.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, пояснивши, що пропустили строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки ОСОБА_1 не отримував судову повістку про виклик до суду, не отримував копію постанови суду і йому не було відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності, аж поки у грудні 2019 року працівниками МРЕО у нього було вилучено посвідчення водія. ОСОБА_1 також пояснив, що керував автомобілем не він, а ОСОБА_2 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. Після зупинки він відмовився проходити огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння, по тій причині, що він не керував автомобілем, тому його доставили в лікарню, де він також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння з тих же причин він не керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він складав адміністративний протокол про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. За кермом автомобіля ЗАЗ 11024 знаходився і керував автомобілем ОСОБА_1 і саме ОСОБА_1 виходив із автомобіля після його зупинки. Водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, проте відмовився на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд в лікарні, на що водій погодився. Проте, приїхавши у лікарню ОСОБА_1 відмовився в лікарні проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_4 пояснили, що за кермом автомобіля ЗАЗ 11024 була ОСОБА_2 , яка і керувала цим автомобілем, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні в той момент, коли їх зупинили працівники поліції.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Селезньова М. В., свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 15 травня 2019 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Копію постанови направлено йому до відома за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ). Докази вручення ОСОБА_1 копії постанови в матеріалах справи відсутні. Водночас із матеріалів справи вбачається, що судові повістки, які направлялись судом першої інстанції за цією ж адресою: вул. Хмельницьке шосе, 53 м. Вінниця, були повернуті до суду не врученими, із зазначенням причини повернення: «неповна адреса» (а. с. 13-14, 15-16).

В матеріалах справи міститься клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Селезньова М. В. про ознайомлення із матеріалами справи, на якому зазначено про ознайомлення ним із матеріалами справи 02 січня 2020 року (а. с. 27). Доказів про вручення ОСОБА_1 чи адвокату Селезньову М. В. копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду 10 січня 2020 року, тобто протягом десяти днів з дня ознайомлення адвоката Селезньова М. В. із матеріалами справи.

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Як свідчать матеріали справи працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 266718, відповідно до якого 06 квітня 2019 року о 22 год 50 хв в с. Лука-Мелешківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини); від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у ВОНД «Соціотерапія».

В оскаржуваній постанові як на підставу доведеності вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 366718 від 07 квітня 2019 року, висновок № 936 від 06 квітня 2019 року КП «ВОНД «Соціотерапія», пояснення свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила той факт, що на прохання працівників поліції пройти медичне обстеження у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, рапорти інспекторів поліції.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог ст. 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Проте матеріали справи не містять доказів того, що працівником поліції проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у ВОНД «Соціотерапія».

У висновку № 936 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному КП «ВОНД «Соціотерапія» 06 квітня 2019 року, зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. У графі «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» зазначено: «відмова від підпису».

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Такі ж вимоги до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння передбачені пунктом 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Проте, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 366718 від 07 квітня 2019 року, протокол складено поліцейським за відсутності свідків.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові як на підставу доведеності вини ОСОБА_1 на пояснення свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила той факт, що на прохання працівників поліції пройти медичне обстеження у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, є безпідставним, так як зазначені судом обставини не підтверджені матеріалами справи, із яких вбачається, що свідка ОСОБА_2 суд першої інстанції в судове засідання не викликав та відповідно суду вона пояснення не надавала. А у її письмових поясненнях від 06 квітня 2019 року, які вона надала працівнику поліції після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 зазначено, що у її присутності ОСОБА_1 запропонували пройти медичний огляд в КП «ВОНД «Соціотерапія», а вона в цей час залишилась на місці з працівниками поліції. Про те, що ОСОБА_2 була присутня у КП «ВОНД «Соціотерапія» при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у цих письмових поясненнях не зазначено. З інших матеріалів справи зазначене також не вбачається.

З огляду на викладене вказаний протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини вказують на істотне порушення працівником поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, який розглянув справу без належного його повідомлення про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що надіслані ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 повістки про виклик до суду на 26 квітня 2019 року та на 15 травня 2019 року повернулись до суду не врученими, із зазначенням відділенням поштового зв`язку причини повернення: «неповна адреса» (а. с. 13-14; 15-16). Доказів про вручення ОСОБА_1 повісток про явку до суду матеріали справи не містять, тобто його не було своєчасно, у відповідності до ст. 277-2 КУпАП не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, повідомлено про місце і час розгляду справи.

Незважаючи на відсутність в матеріалах справи даних про своєчасне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, суд першої інстанції 15 травня 2019 року розглянув справу за його відсутності, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив порядок розгляду справи про адміністративне порушення у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим, зокрема, порушив право на захист ОСОБА_1 . При цьому в оскаржуваній постанові суду першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду адміністративної справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулось на адресу суду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, не повідомивши про причини неявки в судове засідання, що не відповідає встановленим по справі обставинам, оскільки зазначене судом поштове повідомлення про вручення ОСОБА_1 судової повістки в матеріалах справи відсутнє.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а їхав у автомобілі, за кермом якого була ОСОБА_2 , перебуваючи на місці пасажира, апеляційним судом не приймаються як такі, що не підтверджені встановленими по справі обставинами та матеріалами справи.

Враховуючи встановлені по справі обставини, зокрема, те, що огляд водія ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, апеляційний суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 15 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська