ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року місто Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Сєдих А.В. за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Попова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Попова В.М. на постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнувши з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 23.11.2019 року о 21.47 годин біля будинку №13 по пр. Карпова в Кальміуському районі м. Маріуполя, був зупинений працівниками поліції за керування автомобілем «ЗАЗ-Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у відповідності Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Аlcotest» відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Попов В.М. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 через відсутність події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що справа була розглянута з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши промови учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Попова В.М. підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Підтверджень про належне та своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, матеріали провадження не містять.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 суд першої інстанції порушив його права в адміністративному процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив можливості надати свої докази та пояснення.

За таких обставин постанова районного суду як незаконна підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову місцевого суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд приймає нову постанову.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП. не з`ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляд справи судом порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо з`ясування обставин подій, що відбулись 23 листопада 2019 pоку, перевірки пояснень, як самого ОСОБА_1 так і свідків та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №556 від 23.11.2019 року складений з грубим порушенням інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, що виражається в тому, що в ньому не міститься жодних даних про відбирання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, на з`ясування стану наркотичного сп`яніння, також не зазначено на підставі яких лабораторних досліджень лікар прийшов до висновку про перебування ОСОБА_1 у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладнена. З огляду на вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає, що дані докази являються недопустимими, оскільки отримані з грубим порушенням законодавства.

Крім того, в своїй постанові суд першої інстанції посилається, як на доказ вини ОСОБА_1 , на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак такі твердження апеляційний суд визнає такими, що не можуть прийматися до уваги як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції посилаючись на письмові пояснення свідків у судове засідання їх не викликав, у порядку встановленому ст.ст. 272, 279 КУпАП не допитав, та саме у судовому засіданні не надав цим свідченням належної оцінки.

З огляду на вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи являються недопустимими, оскільки отримані з грубим порушенням законодавства.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 являється незаконним, а отже постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним, є теж незаконною у зв`язку з тим, що вони винесені на основі недопустимих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведені обставини, а саме недотримання встановленої законодавством процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та невстановлення всіх необхідних даних при його складанні, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, при розгляді справи судом була допущена неповнота з`ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вказаних вимог КУпАП.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Попова В.М. задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду А.В. Сєдих