ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Кравчук А.М.,

з участю сторін:

особи, що притягається до відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисника - адвоката Жука Ю.Б.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

її представника - адвоката Сацюк І.В.,

потерпілої ОСОБА_3 ,

її представника - адвоката Базіли Л.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 451349, складеного 30 червня 2020 року, цього дня о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме висловлювався в їхню сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди їх психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Вказав, що 27 червня 2020 року його дружина ОСОБА_4 з дочкою ОСОБА_5 забрали інших їх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пішли з дому проживати у інше невідоме йому місце. 30 червня 2020 року, коли він повернувся додому, побачив, що дружина ОСОБА_4 із старшою дочкою ОСОБА_5 забрали з дому практично всі речі, із допомогою знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завантажили їх у мікроавтобус. В цей час він намагався поговорити із дружиною та переконати її зберегти шлюб, проте остання відмовлялась, а дочка ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які протокол на місці не складали. Просили його підписати лише 06 липня 2020 року у відділі поліції.

Захисник Жук Ю.Б. в судових засіданнях заперечив вірність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1732 КУпАП, оскільки із 27 червня 2020 року він із потерпілими не проживав, спільним побутом пов`язаний із ними на момент інкримінованого правопорушення не був, не мав із ними взаємних прав та обов`язків, а отже у відповідності до ст.3 СК України вони не є однією сім`єю.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що із ОСОБА_1 перебуває у шлюбі 25 років. Протягом останніх 5 років спільного життя ОСОБА_1 систематично застосовував до неї фізичну силу, бив її. У зв`язку з цим вона жила із ним заради дітей у постійному страху, терпіла приниження та образи. 27 червня 2020 року ОСОБА_1 знову вдома влаштував сварку, однак цього разу із застосуванням фізичного насильства по відношенню до неї та молодших синів. У зв`язку з цим не витримала, спільно із старшою дочкою ОСОБА_5 забрали молодших дітей та без речей пішли із дому. 30 червня 2020 року вирішили забрати з дому власні речі, про допомогу попросили своїх друзів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Попередньо повідомили про свої наміри ОСОБА_1 . Коли разом приїхали мікроавтобусом до будинку, останнього не було вдома. За кілька хвилин ОСОБА_1 прийшов в стані алкогольного сп`яніння, відчинив двері в будинок, після чого вони почали збирати власні речі та виносити їх до мікроавтобусу. Протягом всього часу ОСОБА_1 перебував поруч із всіма, постійно ображав її, обзиваючи принизливим словами, голосно виражався нецензурною лайкою. Погрожував фізичною розправою. Вказала на те, що у зв`язку з його діями зазнавала негативний вплив на власний емоційний та психологічний стан, плакала. Надалі ОСОБА_1 намагався зачинити її разом із собою в кімнаті, проте дочка ОСОБА_5 у зв`язку з його неадекватною поведінкою викликала поліцію, в присутності яких він дещо заспокоївся у поведінці, однак продовжував нецензурну лайку. За результатами працівниками поліції було складено протокол в присутності всіх учасників події, який ОСОБА_1 підписувати та отримувати відмовився.

Потерпіла ОСОБА_3 повністю підтвердила пояснення своєї матері. Доповнила, що ОСОБА_1 також погрожував фізичною розправою і в її адресу, за що вже притягнутий до відповідальності у іншій справі. Вказала, що основною причиною того, що вони з матір`ю та братами пішли з дому було неможливість спільного проживання із батьком та застосування останнім фізичного насильства 27 червня 2020 року до її молодших братів. Звернула увагу, що 30 червня 2020 року батькова агресія була спрямована в більшості в адресу матері, проте і вона внаслідок його образ і принижень перебувала у подавленому емоційному стані. Саме агресивна поведінка ОСОБА_1 спонукала її викликати поліцію. Вказала, що за час окремого проживання почала відчувати себе більш захищено та спокійно.

За клопотанням потерпілих в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили фактичні обставини справи, що відбулись 30 червня 2020 року, надали про них аналогічні з потерпілими пояснення. Вказали, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно та неадекватно. Публічно ображав ОСОБА_2 , очевидно для всіх принижував її, виражався нецензурною лайкою. ОСОБА_8 у поясненнях зазначив, що потерпіла плакала. Обидва свідки вказали на те, що у зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_1 його дочка ОСОБА_5 викликала поліцію. На місці поліцейські склали протокол, відібрали пояснення потерпілих. ОСОБА_1 при всіх відмовився підписувати та отримувати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім пояснень потерпілих і свідків в судовому засіданні, вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства доводиться у справі й іншими доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 451349 від 30 червня 2020 року, який містить відомості про обставини події, підписаний потерпілими та свідками;

-рапортом чергового Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про реєстрацію повідомлення ОСОБА_3 щодо вчинення домашнього насильства з боку її батька ОСОБА_1 , отриманого по службі «102»;

-письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_3 від 30 червня 2020 року;

-наданими психологічними висновками практичного психолога ОСОБА_11 щодо консультацій та психологічного психологічного обстеження дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , якими встановлено обставини наявності психологічного конфлікту та відторгнення батька як члена сім`ї;

-повідомленням Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області № 11429/64/01-2020 від 22 липня 2020 року щодо наявності фактів неодноразового притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи захисника про неправильність кваліфікації правопорушення.

Згідно із диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, вчинення домашнього насильства це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 8 цієї ж норми визначено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства, це - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

На підставі п 14 даної норми, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин справи, умисні дії ОСОБА_1 , які виразились у словесних образах, погрозах, приниженнях, переслідувані та залякуваннях ОСОБА_2 , з якою він на час розгляду справи офіційно перебуває у зареєстрованому шлюбі, які були спрямовані на обмеження її волевиявлення, викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та могли завдати шкоди її психічному здоров`ю, є нічим іншим як домашнім насильством, вчиненим у формі психологічного насильства по відношенню до його дружини.

При цьому факт їхнього проживання окремо протягом трьох діб до моменту вчинення правопорушення, як і після цього, жодним чином не впливає на кваліфікацію.

Аналогічні умисні дії ОСОБА_1 по відношенню до його дочки ОСОБА_3 , яка незалежно від часу та місця вчинення правопорушення, завжди буде перебувати з ним у родинних стосунках, і навіть якщо такі дії були спрямовані в адресу її матері, проте у зв`язку з їх вчиненням могли викликати у ОСОБА_3 побоювання за свою безпеку чи безпеку матері, спричинити емоційну невпевненість, завдати шкоди психологічному здоров`ю дочки, повинні кваліфікуватись також як домашнє насильство, вчинене у формі психологічного насильства.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 1732 КУпАП доведена повністю поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 284 КУпАП, на підставі ч.1 ст.1732 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору за наступними реквізитами:отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер