Справа №: 452/3771/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2020 року м.Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., із участю захисника-адвоката Стецяк В.М., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, приватного підприємця, проживаючого у АДРЕСА_1 , -

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24.11.2019 року о 22.35год. в м. Самборі по вул. Валовій, 13б Львівської області, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz ML350» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами під час судового провадження справи та прийняття судового рішення суддя дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на особу слід накласти стягнення виходячи з наступного:

У суді із наданого захисником-адвокатом Стецяк В.М. від імені ОСОБА_1 письмового пояснення встановлено, що правопорушник своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнає; стверджує, що того дня алкогольних напоїв не вживав і тим більше автомобілем не керував, оскільки за кермом автомашини був його водій, який зупинився по вул. Валовій, 13б у м. Самборі; вимкнув запалення автомашини та вийшов у кіоск за сигаретами. В цей час коли не було водія, до ОСОБА_1 під`їхав патрульний автомобіль поліції, звідки вийшли працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, - на що останній погодився і результат тесту виявився позитивний, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Наведені пояснення про невизнання винуватості суддею не приймаються до уваги, оскільки таким чином як себе повів правопорушник, він у такий спосіб прагнув уникнути відповідальності, він жодним іншим чином крім письмових пояснень, не довів своєї позиції та використав таку поведінку як спосіб захисту.

По-перше, адвокатом у письмовому поясненні в інтересах ОСОБА_1 зазначено, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не керував транспортним засобом. Таке твердження у частині що не перебував у стані сп`яніння є чітко спростоване актом огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків та квитанцією із Алкотестеру із показником 0,78 проміле. Як встановлено огляд водія був проведений з дотриманням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853); з дотриманням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р. №1103; з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015р. за №1413/27858); а за основне - з дотриманням ст. 266 КУпАП.

По-друге інше твердження що не керував автомашиною є доведеним матеріалами, що надійшли із Самбірського ВП, показів свідків та відеоматеріалу, наданого інспектором; а письмова позиція захисника сама по собі є суперечливою: як було зазначено вище незрозуміло не перебував чи не керував; недостатньо доказів відповідно до ст. 251 КУпАП чи неповно складено протокол відповідно до ст. 256 КУпАП без повного дотримання прав особи згідно ст. 268 КУпАП; порушено право особи на обов`язкову присутність перекладача у справі відповідно до ст. 274 КУпАП і цілком помилкове з цього приводу посилання на порушення прав людини у контексті Конвенції, оскільки ОСОБА_4 не є підзахисним, не є обвинуваченим і кримінально переслідуваним, а особою, що притягається за вчинення адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного проступку свідок ОСОБА_5 безпосередньо сама плуталась у власних поясненнях і в суді пояснила, що ОСОБА_3 24.11.2019р. не перебував у стані алкогольного сп`яніння та автомобілем не керував, а за кермом був його водій Ілмаз, який із невідомих їй причин зупинився по вул. Валовій, 13б та кудись вийшов; після цього і вона вийшла у кіоск за сигаретами, а коли повернулась то побачила біля автомобіля працівників поліції. Також ствердила суду, що ОСОБА_4 сидів у автомашині ліворуч водія, а вона позаду.

Проте такі показання свідка у суді не можуть бути взятими до уваги, оскільки містять у собі розбіжності та не відповідають обставинам справи і, крім того даний свідок є заінтересованим, бо є найманим працівником у правопорушника та перебуває із ним нібито у трудових відносинах, - як сама ствердила у суді, що громадяни Туреччини Мустафа чи Ілмас після роботи (працює барменом) час від часу її відвозять додому. Окрім цього з представленого інспектором та оглянутому в суді відеоматеріалу, чого ніхто з учасників не заперечив і не спростовував, чітко видно, що з автомашини «Mercedes Benz ML350» після її зупинки і до приїзду працівників поліції ніхто не виходив; адвокатом у письмовому поясненні зазначено, що свідок ОСОБА_5 до цієї автомашини підійшла в той час, коли працівник поліції дав ОСОБА_6 прилад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водночас на цьому відео видно, що ОСОБА_5 звертається до ОСОБА_1 українською мовою, коли він приніс документи у чорній папці, що «Їм того ніц не треба і вона телефонує адвокату»; у свою чергу він її розуміє та щось відповідає; в іншому відеоролику сам ОСОБА_4 російською мовою називає цифри, котрі показує алкотестер після його продування у трубку; ОСОБА_5 у свою чергу далі все фіксує на власний телефон.

Інспектор поліції ОСОБА_7 безпосередньо у суді пояснив, що ним разом із іншим інспектором ОСОБА_8 24.11.2019р. близько 22.35год. під час патрулювання на службовому автомобілі по вул. Валовій у м. Самборі Львівської області було виявлено автомобіль марки «Merсedes Benz ML350» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який здійснив зупинку із порушенням ПДР, а тому водієві було звернуто на це увагу та продовжено патрулювання. Розвернувшись на кільцевому повороті, вони побачили, що водій на їх зауваження не реагує, а відтак прийняли рішення зупинити і перевірити автомобіль та водія. За кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_3 із ознаками алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу у присутності двох свідків, - на що ОСОБА_4 добровільно погодився. Після того було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння; свідок також додав, що ОСОБА_9 спілкується та розуміє російську мову, оскільки пояснював, що в Туреччині із таким станом алкогольного сп`яніння керувати автомобілем дозволено і він думав, що в Україні аналогічно можна; ОСОБА_7 ствердив, що забрати автомобіль правопорушника приїжджав якийсь чоловік турецької національності, якому ОСОБА_4 показував як включити запалювання цього автомобіля чи ним керувати, оскільки той не мав навичок. Стосовно присутності свідка ОСОБА_5 , то свідок ОСОБА_7 у суді підтвердив її присутність, а також зазначив, що по ознаках вона тоді також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, щось собі та інспектору доказувала та телефоном робила зйомку події; вільно розмовляла з ОСОБА_10 українською мовою і він її розумів; а до ОСОБА_1 інспектор звертався російською мовою, якою він сам і відповідав.

Виходячи із наведеного, суддя переконаний у доведенні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП так як його винність стверджується наведеними поясненнями інспектора поліції, які повністю узгоджуються із матеріалами справи та дослідженим у суді відеозаписом із службової камери поліцейського, із якого вбачаються активні дії по керуванню транспортним засобом, що також спростовує позицію сторони захисту, що автомобіль був припаркований та не здійснював рух.

Крім того вина правопорушника встановлена протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №028948 від 29.11.2019 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відтак не заслуговує на увагу посилання захисника на те, що правопорушник не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 16 КУпАП іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Тому, разом із наведеним раніше та в сукупності з вимогами вказаних норм законів, суддею при обранні стягнення враховується особа правопорушника, його матеріальне та сімейне становище; обставини вчиненого ним проступку; а також виходячи з матеріалів справи, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити адміністративне стягнення, - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ст. 40-1 КУпАП слід стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до Конституційного принципу обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Жодних сумнівів у доведенні вини особи у вчиненні ним адміністративного проступку у судді не виникало. Тому поза увагою судді не залишилось питання призначення перекладача правопорушнику згідно ст. 274 КУпАП і з цього приводу слід зазначити наступне:

Однозначно питання залучення перекладача є основним і вагомим на переконання судді з самого початку провадження у справі, тобто з часу зупинки транспортного засобу Бозкурта М. працівниками поліції. Оскільки сторони досконало порозумілись чи то російською чи українською мовою, що є правдоподібним і найбільш близьким до істини, протокол та дії інспектора поліції в порядку КАС України у встановлений або в інший спосіб до начальника поліції не оскаржувались; на той час ніхто не заявляв про необхідність призначення перекладача і в суді про це все не подано жодних даних, тому слід зробити черговий раз висновок про сьогоднішній захист особи у такій манері.

У даній конкретній ситуації стороною захисту заявлялось клопотання про призначення ОСОБА_6 перекладача лише 17.01.2020 року. Тому на той час суддя не вбачав потреби у присутності такого, оскільки перед тим захисником ОСОБА_11 було подано детальне письмове пояснення від імені правопорушника, у якому повно та ретельно описано позицію її довірителя, що не знайшло інших міркувань з боку самої адвоката Стецяк В.М.; а суддею вже 16.01.20р. під час першого розгляду цієї справи було сформовано попередню думку про винуватість особи правопорушника, але для чіткої перевірки ще в розгляді справи було оголошено перерву з викликом інших осіб; на той час необхідності чи обов`язкової присутності самого правопорушника вже і не вбачалось.

Узагальнюючи, - матеріали про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку надійшли на розгляд судді місцевого суду після складення протоколу наступного дня 25.12.2019 року і особу в установлений Законом строк і порядок було викликано на розгляд на 09.12.2019р., однак через подане клопотання адвокатом Стецяк В.М. задля підготовки захисту клієнта, підготовки клопотань та письмових пояснень було розгляд справи відкладено на 16.01.2020р. У вказаний час на виклик до місцевого суду прибули лише захисник-адвокат із письмовим поясненням та з її власної ініціативи безпосередньо адвокатом була запрошена свідок події ОСОБА_5 ; правопорушник, будучи належним чином повідомленим про що свідчить розписка про отримання поштового повідомлення, на виклик до судді не з`явився, відтак, було постановлено прийняти судове рішення за його відсутності, допитавши лише свідка, оскільки за Законом явка особи не є обов`язковою в подібних випадках і, в тому числі була присутня його захисник-адвокат, а також було подано детальне письмове пояснення позиції сторони захисту. У наступному через твердження свідка ОСОБА_5 про те, що за кермом автомашини був зовсім інший чоловік по імені «Ільмас» виникла необхідність заслухати особу інспектора ОСОБА_7 , що складав протокол про адміністративне правопорушення та безпосередньо самого водія Ілмаса, - про що було запропоновано чи адвокатові або свідкові повідомити його про дату подальшого судового розгляду справи 28.01.2020р. Наступного дня 17.01.20р. адвокатом було подано клопотання про призначення перекладача. На сьогодні на розгляд прибули правопорушник, його захисник-адвокат, інспектор Кіс М.Р. як свідок та особа, що складала протокол про адміністративне правопорушення для дачі особистих пояснень; свідок Ілмас (інший громадянин Туреччини) для підтвердження, що саме він керував у той момент автомашиною не з`явився і жодних клопотань з цього приводу до суду вже не надходило.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600(шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 420,4грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя