ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/363/20 Справа № 712/1764/20 Головуючий по першій інстанції Чечот А.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 319917 від 20.02.2020, ОСОБА_1 20.02.2020 року о 19 год. 15 хв. в м.Черкаси по вул.Сумгаїтська, 8, керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в медичному закладі ЧОНД, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в силу перенесеної ним операції, його фізичний стан нерідко буває млявим, нерозбірлива мова, загальна слабість, що підтверджується медичними документами.

Зазначає, що він систематично приймає протиепілептичний лікарський засіб, серед побічних ефектів якого є і сухість у роті, запаморочення, сплутаність свідомості, затруднення мислення.

Одночасно ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, що про свій стан він повідомляв лікарю ЧОНД, однак яким зроблено відмітку, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що жодних повісток стосовно розгляду його справи він не отримував, а відтак матеріали справи не містять жодних відомостей про його належне повідомлення, як особи, що притягується до адіміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_1 , 22.04.2020, не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду даної справи, тоді як його апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 319917 від 20.02.2020, про те, що ОСОБА_1 20.02.2020 року о 19 год. 15 хв. в м.Черкаси по вул.Сумгаїтська, 8, керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в медичному закладі ЧОНД, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 200 від 20.02.2020, згідно якого, ОСОБА_1 від медогляду на стан наркотичного сп`яніння в повному обсязі відмовився;

- рапорту працівника поліції, згідно якого, 20.02.2020 водієм ОСОБА_1 було порушено ПДР України та під час спілкування у нього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Водієві запропоновано пройти огляд в КНП «ЧОНД», прибувши до якого останній відмовився від його проходження.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на перенесення ним операції, в зв`язку із чим, його фізичний стан нерідко буває млявим, нерозбірлива мова, загальна слабість, що підтверджується медичними документами та те, що він систематично приймає протиепілептичний лікарський засіб, серед побічних ефектів якого є і сухість у роті, запаморочення, сплутаність свідомості, затруднення мислення, про що ним повідомлялося лікарю ЧОНД та яким зроблено відмітку про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважаю зазначені доводи апелянта такими, які не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пунктами 2,4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.п.7,8 розділу ІІІ зазначеної Інструкці проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Тобто, аналізуючи зазначені норми законодавства вбачається, проходження огляду особи з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на вимогу поліцейського є її обов`язком, яого ОСОБА_1 його не виконано.

Не можуть бути підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення місцевого суду доводи апелянта про те, що жодних повісток стосовно розгляду його справи він не отримував, а відтак матеріали справи не містять жодних відомостей про його належне повідомлення, як особи, що притягується до адіміністративної відповідальності, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи дану справу без участі ОСОБА_1 , вмотивував своє рішення з цього приводу. З зазначеними в оскаржуваній постанові мотивами, погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої його участі в розгляді справи, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА №900734 (а.с.21) ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у зв`язку з чим із оскаржуваної постанови необхідно виключити послання щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 420,40 грн. не змінюючи або скасовуючи оскаржуваної постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.04.2020, оскільки на час розгляду даної справи вказана інформація у суду першої інстанції була відсутня.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.04.2020 щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Виключити з резолютивної частини постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 квітня 2020 року посилання щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 420,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба