Справа № 189/660/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Лукінова К.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, інвалідом не являється, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2020 року гр. ОСОБА_1 житель АДРЕСА_1 , який знаходиться під адміністративним наглядом Покровського ВП не з`явився на відмітку чим порушив ухвалу Покровського районного суду.

Крім того, 13.06.2020 року гр. ОСОБА_1 житель АДРЕСА_1 , який знаходиться під адміністративним наглядом Покровського ВП не з`явився на відмітку чим порушив ухвалу Покровського районного суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративних правопорушень визнав в повному обсязі, в скоєному розкаявся.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №313742 від 18.05.2020 року, поясненнями, копією характеристики на ОСОБА_1 , копією постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.05.2020 року, копією постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2020 року про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_1 , протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №313755 від 14.06.2020 року.

Розглянувши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні адміністративного покарання, та враховуючи характер скоєних правопорушення, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують вину правопорушника, з метою в подальшому припинення скоєння правопорушень та враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, вважаю, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії(Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_3 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У зв`язку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. на користь держави.

В зв`язку з вищенаведеним і керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.24, 32-35, п.1 ч.1 ст.284, ст.326 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб. Строк рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Покровський районний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя К.С. Лукінова