ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/136/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/299/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника -адвоката Бойка П. В., розглянувши 03 серпня 2020 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ "Контінентал",

ВСТАНОВИВ:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження поновити, постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що 27 квітня 2020 року під час розгляду справи відносно нього судом була зроблена перерва, а розгляд перенесено на 28 квітня 2020 року.

28 квітня 2020 року о 9 год., як зазначає апелянт, він зі своїм захисником прибули до суду, однак всередину їх не пустили у зв"язку з встановленим в суді особливим режимом, викликаним пандемією вірусу. Вказує, що через 20 хвилин до них вийшла секретар судового засідання і повідомила, що справа вже розглянута, а з рішенням суду можна буде ознайомитися протягом трьох днів.

Стверджує, що впродовж наступних декількох днів він відвідував місцевий суд для отримання копії рішення, однак лише 29 червня 2020 року від захисника отримав копію оскаржуваної постанови.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що суд неповно з"ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зокрема вказує, що складена поліцейськими постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №756610 від 16 лютого 2020 року про керування ним транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, яка нібито стала причиною зупинки, є безпідставною, оскільки відстебнутий пояс безпеки поліцейський побачив лише тоді, коли він виходив з салону автомобіля.

Зазначає, що поліцейський, всупереч ст. 256 КУпАП не отримав від ОСОБА_1 пояснення, не вказав у протоколі про факт застосування поліцейськими нагрудних камер, а також не попередив його про застосування таких спеціальних засобів.

Також вказує, що місцевий суд викликав в судове засідання як поліцейських, які складали дані адміністративні матеріали, так і свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для надання ними пояснень щодо обставин справи, однак останні в судове засідання так і не з"явилися.

Зазначає, що місцевий суд, не допитавши вказаних свідків безпосередньо в судовому засіданні з попередженням про кримінальну відповідальність, безпідставно як на доказ вини послався на їхні письмові пояснення, а тому вони не можуть бути беззаперечним доказом, про що також зазначав у своїй постанові Верховний Суд від 27 червня 2019 року у справі №9901/2047/18.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бойка П. В., які просили строк на апеляційне оскарження поновити, а рішення суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, її розгляд 28 квітня 2020 року проводився як за відсутності ОСОБА_1 , так і його захисника Бойка П. В. Даних про отримання останніми копії постанови суду в матеріалах справи немає.

Згідно з наявної в матеріалах справи заяви Бойка П. В. про отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26 червня 2020 року, копію вказаної постанови останній отримав того ж дня.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 06 липня 2020 року, про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження згідно з ст. 294 КУпАП був пропущеним з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 16.02.2020 року о 11 год. 40 хв. на автодорозі М-12110 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 21412 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема електронного рапорту ст. інспектора - чергового СРПП №2 Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області Сидорука Р. Б. від 16 лютого 2020 року, 16 лютого 2020 року о 13 год. 24 хв. до відділу поліції від поліцейського СРПП №4 Виклюка П. надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля АЗЛК д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, у зв"язку з чим його було зупинено та складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №756610 від 16 лютого 2020 року за ч.5 ст.121 КУпАП, яку він не оскаржував.

Оскільки під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп"яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння за допомогою технічного приладу "Драгер" або в медичному закладі, на що він категорично відмовився в присутності двох свідків. Після цього відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 16 лютого 2020 року серії ОБ №051050.

При цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Згідно з долучених до вказаного протоколу письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 16 лютого 2020 року вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Drager" або в медичному закладі відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення вказаних свідків підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, на увагу не заслуговують, оскільки статтею 256 КУпАП не передбачено вимоги щодо зазначення працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення назви технічного засобу, яким здійснюється відеозапис.

При цьому вказаний протокол, всупереч доводам апелянта, складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та у присутності ОСОБА_1 .. Крім того йому роз"яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 68 Конституції України, про що свідчать його підписи у відповідних графах вказаного протоколу. Також у вказаному протоколі він власноруч надавав письмові пояснення, відповідно до яких він визнав вину та зазначив, що більше такого не повториться.

Необґрунтованими є твердження апелянта щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити інші докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Козівського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя