Справа № 347/1874/19
Провадження № 33/4808/72/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

31 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, цією ж постановою з останнього стягнуто судовий збір (а.п. 36-37).

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка датована апелянтом та зареєстрована в суді 27.01.2020 року. В якості причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що на момент ухвалення судового рішення він перебував на стаціонарному лікуванні в Яблунівській районній лікарні, про що додає виписку з медичної карти. Стверджує, що про існування постанови суду він дізнався 20.01.2020 року в суді, де він офіційно отримав її копію. Вважає, що оскільки суд прийняв рішення за його відсутність, а копію рішення він отримав лише 20.01.2020 року, тому причини пропуску строку є поважними.

Перевіривши апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову суду від 05.12.2019 року було 16.12.2019 року, проте апеляційну скаргу подано апелянтом - 27.01.2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З постанови суду першої інстанції від 05.12.2019 року вбачається наступне: « ОСОБА_1 в суд не з`явився. Неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи, що не суперечить та відповідає вимогам ст. 268 КУпАП» (а.п.36).

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_1 у судові засідання, зокрема: 1) на 11.10.2019 року (а.п. 12), проте за клопотанням останнього було відкладено (а.п. 15); 2) на 05.11.2019 року (а.п. 16), яке також було відкладено за клопотанням апелянта (а.п. 21); 3) 21.11.2019 року; 4) на 28.11.2019 року (а.п. 27); 5) на 05.12.2019 року (а.п. 31).

04.12.2019 року до суду першої інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про перенесення судового засідання на інший час, у зв`язку із станом його здоров`я (а.п. 35).

До апеляційної скарги апелянтом долучено випуску №1943 із медичної картки стаціонарного хворого, з якої вбачається, щоо ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 05.12.2019 року по 11.12.2019 року.

Інших доказів на підтвердження його стану здоров`я, зокрема щодо неявки в суд 05.11.2019 року за його заявою, у зв`яжу із поганим станом здоров`я, апелянтом не надано.

Наведене вище свідчить, що ОСОБА_1 зволікав своїми правами на відкладення судового засідання за клопотанням останнього, які прямо передбачені ст. 268 КУпАП.

В своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вважаю, що процесуальна поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 давала суду правові підстави розглянути справу без його участі, виходячи з того, що строк накладення адміністративного стягнення за інкриміноване ОСОБА_1 діяння спливав 08.12.2019 року.

Отже, з матеріалів провадження чітко вбачається, що апелянту достеменно було відомо про те, що справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

В той же час, апелянтом не наведено жодних причин які перешкоджали би йому подати апеляційну скаргу після одужання, а саме після 11.12.2019 року, в межах строку на апеляційне оскарження, а саме з дня винесення постанови, тобто з 05.12.2019 року впродовж 10 днів.

Причину пропуску строку апелянт обґрунтував виключно несвоєчасним отриманням копії судового рішення.

Між тим, в ст. 129 Конституції України акріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Отже, доходжу висновку, що несвоєчасне отримання ОСОБА_1 копії постанови суду, за умови, що останньому було відомо про те, що справа перебуває в суді, та призначена до судового розгляду на 05.12.2019 року, про що свідчить його заява, (а.п. 35), та з урахуванням того, що він одужав ще 11.12.2019 року, неможливо визнати поважною причиною пропуску строку, оскільки строк на подачу апеляційної скарги розпочинається з дня винесення постанови впродовж 10 днів.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів.

Враховуючи те, що апелянтом в якості причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказано лише несвоєчасне отримання ним копії постанови суду, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та поверненні апеляційної скарги особі, яка її подала.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло