Справа № 618/664/20
Провадження № 3/618/152/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

Суддя Дворічанського районного суду Харківської області Бунін Є. О., розглянувши в залі суду в смт Дворічна справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодязне Дворічанського району Харківської області, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

встановив:

29 червня 2020 року о 02 год 50 хв в смт Дворічна по вул. Зарічній Дворічанського району Харківської області ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в смт Дворічна по вул. Зарічна керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Г Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі і пояснив, що дійсно 29 червня 2020 року о 02 год. 50 хв в смт Дворічна по вул. Зарічній Дворічанського району Харківської області вони разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 приїхали в смт. Дворічна. Поверталися додому ніччю і він ОСОБА_2 довезти його додому на його автомобілі. ОСОБА_2 в цей час знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, просив взяти до уваги обставини справи та звільнити його від адміністративної відповідальності, зазначив, що тривалий час має посвідчення водія та з цього часу керує автомобілем та іншими видами транспорту. Окрім того, його трудова діяльність пов`язана з постійним використанням автомобільного транспорту, оскільки він є водієм і це є єдиним джерелом існування його сім`ї. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також дружину ОСОБА_5 , яка на даний час знаходиться у декретній відпустці та виховує маленьких дітей.

Суддя вислухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, і приходить до наступного.

Згідно з п. 1.3. «Правил дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 Г Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім пояснень ОСОБА_1 , факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується:

-фактичними даними, встановленими з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 390871 від 29 червня 2020 року;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-фактичними даними, встановленими з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 400255;

-фактичними даними, встановленими з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 400254;

-фактичними даними, встановленими з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 390869 від 29.06.2020;

-фактичними даними, встановленими з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 390869 від 29.06.2020;

-результатами тестування на алкоголь ОСОБА_2 від 29.06.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 29.06.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 29.06.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 29.06.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.06.2020.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з малозначністю стверджуючи, що передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння є грубим порушенням Правил дорожнього руху України та має підвищену суспільну небезпеку, особливо у світлі останніх подій, пов`язаних з дорожньо-транспортними пригодами на автошляхах України, суддя бере до уваги, що європейський вектор руху України обумовлює удосконалення національного законодавства та стандартів роботи судових і правоохоронних органів в напрямку реалізації загальнолюдського принципу гуманізму.

Відповідно до статті 61 Основного Закону України, юридична відповідальність має індивідуальний характер, що певною мірою і реалізується у відповідних статтях глав 2 і 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що регламентують притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , передбаченою ст. 34 КУпАП, суддя визнає щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують його відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи викладене вище, дані про особу правопорушника, а також те, що його трудова діяльність пов`язана з постійним використанням автотранспорту та це є єдиним джерелом його доходу, та що ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також дружину ОСОБА_5 , яка на даний час знаходиться у декретній відпустці та виховує маленьких дітей, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і обмежитися усним зауваженням, беручи до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, його малозначність, відсутність тяжких наслідків від правопорушення.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суддя вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Дворічанський районний суд Харківської області.

Суддя Є. О. Бунін