ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, та його захисника Колчанова Р.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення ДПР №297262 від 09 грудня 2019 року, ОСОБА_1 по вул. Галицький Шлях, 60, м. Чернівці, керував транспортним засобом «Mercedes Benz Vito 109 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння прийшов на місці у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager». Результат позитивний - 1,52 проміле.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №297262 від 09 грудня 2019 року є неналежним та недопустимим доказом по справі, так як у «фабулі

ЄУНСС 726/2370/19

Справа №33/822/46/20 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В. Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: СтрубіцькаО.М.

правопорушення» не вказано хто саме керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito 109 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , не зазначено хто перебував в стані алкогольного сп`яніння та не вказані ознаки такого сп`яніння.

Стверджує, що відповідно до п.2.6 інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, на момент ознайомлення з протоколом, був відсутній його підпис в відповідній графі. Стверджує що відсутня розписка про вручення другого екземпляру вказаного протоколу, що на думку апелянта, є грубим порушенням чинного законодавства.

Також апелянт зазначає, що огляд на стан сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому висновки такого приладу вважаються недійсними, а покази приладу «Drager Alcotest 6810» не можна вважати належним доказом.

Так, апелянт зазначає, що огляд на стан сп`яніння було проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки він не погодився з результатами огляду за допомогою технічного приладу, проте йому не було запропоновано поліцейськими проїхати до закладу охорони здоров`я для проведене медичного огляду на стан сп`яніння, про що я неодноразово просив працівників поліції.

Стверджує, що письмові покази свідків не могли бути взяті до уваги районним судом під час розгляду даної справи, так як дані пояснення вказані особи не давали безпосередньо суду, суд їх не чув, дані пояснення свідками давались працівникам патрульної поліції, а тому вони є неналежними та недопустимими доказами.

Посилається на те, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом по справі, так як відповідно до вимог чинного законодавства, відеозапис повинен бути безперервним, а в даному випадку наявна нарізка кількох відеозаписів, однак немає таких, на яких я був не згідний з результатами огляду на місці і клопотав про поїздку у лікарню для медичного огляду.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, який, на його думку, був пропущений.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Колчанова Р.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову районного суду, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, дослідивши записи нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав

Постанова Садгірського районного суду м. Чернівці була винесена 26 грудня 2019 року, а апеляційна скарга подана ОСОБА_1 03 січня 2019 року, тобто, не пізніше десяти днів з дня винесення постанови, то апеляційний суд приходить до висновку відсутності необхідності в поновленні строку, який не був пропущений.

Оскаржувана постанова районного є належним чином мотивована, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

В апеляційній сказі, ОСОБА_1 стверджує, що у «фабулі правопорушення» не вказано, хто саме керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito 109 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , не зазначено хто перебував в стані алкогольного сп`яніння та не вказані ознаки такого сп`яніння, дані твердження спростовуються дослідженням матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, де у відповідних пунктах зазначені дані відомості, а також міститься підпис особи, яким вона підтверджує, що ознайомлена зі змістом протоколу, та копію протоколу отримано, що спростовує також твердження апелянта про те, що такий підпис відсутній (а.с.1).

Що стосується доводів апелянта про невизнання доказу чеку з приладу «Drager Alcotest 6810» необхідно зазначити наступне.

Згідно із Технічним регламентом, оцінку відповідності проходить медична техніка, яка вводиться в обіг/експлуатацію. В даному випадку, газоаналізатор ДРАГЕР 6810 відповідає затвердженому типу і був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та отримав «сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу» (термін дії свідоцтва 10.02.2010 по 10.02.2015). На підставі цього, газоаналізатор ДРАГЕР з 10.02.2010 по 10.02.2015 було дозволено ввозити на митну територію України та вводити їх в експлуатацію (початок використання).

У листі Українського медичного центру специфікацій МОЗ України від 18.01.2018 року № 45, зазначається про те, що закінчення терміну дії свідоцтва означає припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливає на вироби, які вже були введені в експлуатацію.

При цьому в зазначену листі є висновок, що використання медичних виробів «Газоаналізатори «Drager Alcotest 6810», які були ввезені та реалізовані на території України та введені у експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва є можливим за умов додержання вимог щодо перевірки (калібрування).

Таким чином, газоаналізатори «Drager Alcotest 6810», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим, за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування).

Враховуючи наведене апеляційний суд залишає без задоволення вимоги ОСОБА_1 стосовно невизнання доказу чеку з приладу «Drager Alcotest 6810».

Доводи апелянта стосовно про те, що він не погоджується з результатами огляду на стан сп`яніння, та просив працівників поліції доставити його у лікарню для медичного огляду не відповідають дійсності, зокрема з матеріалів справи, а саме в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння міститься підпис особи, яким вона підтвердила що згідна з результатами огляду на стан сп`яніння, та згідно відео з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 було запропоновано, перед тестуванням приладом Драгер, проїхати до закладу охорони здоров`я від чого ОСОБА_1 відмовився, також в даних відеозаписах міститься визнання самим ОСОБА_1 , того, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2).

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, адже були відібрані у встановленому законом порядку та дотриманням вимог чинного законодавства.

Вимоги скарги ОСОБА_1 про неналежність та недопустимість диску із відеозаписом, який міститься в матеріалах справи,відсутність фіксації надання тимчасового талону та відсторонення від керування, відсутність відеозапису де ОСОБА_1 був не згідний з результати огляду на місці і клопотав про поїздку у лікарню для медичного огляду, безпідставні не узгоджуються із змістом відеозапису.

Дослідивши диск із відеозаписом, який міститься в матеріалах провадження апеляційний суд приходить висновку, що посилання ОСОБА_1 на неналежність та недопустимість даного відеозапису є безпідставними та не відповідають дійсності, на відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування, попереджений про відповідальність за продовження керування в стані алкогольного сп`яніння, а також було видано тимчасове посвідчення водія. Також відеозапис містить визнання вини безпосередньо самим ОСОБА_1 , якому було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, Чернівецького обласного наркологічного диспансеру, від чого він відмовився, погодився пройти обстеження приладом «Drager» на місці.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував змісту відеозапису та обставин які зафіксовані на відеозаписі

Доводи апелянта про те, що відео не є суцільним не спростовує змісту самого відеозапису та зафіксованих ним фактичних подій при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, щодо покладених в основу оскаржуваної постанови районного суду показань свідків, є безпідставними, суд посилався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , попередньо дослідивши відеозапис, переконавшись, що письмові пояснення узгоджуються із змістом відеозапису.

Крім того в районному суді ОСОБА_1 визнав вину і не заперечував проти доказів, які були досліджені районним судом.

Таким чином, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставами для скасування постанови суду. Доказів, які б підтвердили відсутність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом під час судового засідання апеляційному суду надано не було.

Накладене районним судом адміністративне стягнення на ОСОБА_1 відповідає меті зазначеній в ст. 23 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги спростовані правильними висновками районного суду.

Рішення районного суду по суті є законним та таким, що відповідає обставинам справи. Будь-яких порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати або змінити рішення районного суду не встановлено.

Тому, з урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилався ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити - без задоволення, а постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

24.01.2020 року

(дата засвідчення копії)