г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2311/20
Номер провадження 3/213/855/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Алексєєв О.В., за участі ОСОБА_1 , адвоката Голівер П.В., розглянув матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №112387 від 02 червня 2020 року, ОСОБА_2 02 червня 2020 року о 18 годині 42 хвилин по вул. Переяславська,1 А в Інгулецькому районі в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який керував транспортним засобом Деу Нексія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора "Драгер", результат тесту 1,45 проміле, чим порушив п. 2.9 "ґ" Правил Дорожнього руху України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02 червня 2020 року вранці залишив ОСОБА_3 автомобіль для ремонту та попросив останнього його повернути близько 18.00 години того ж дня. ОСОБА_3 приїхав та в районі пр. Південний - вул. Переяславська в Інгулецькому районі в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у авто повторно виникла поломка. Вони почали штовхати автомобіль з метою завести двигун. ОСОБА_3 перебував зі сторони водія. В цей час, приблизно о 18.40 годині, до них під`їхали працівники поліції та попросили пред`явити документи, які вони надали. Він приблизно 40 хвилин шукав в салоні автомобіля свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке в подальшому також пред`явив працівникам поліції. Приблизно о 20.00 годині працівники поліції помітили у ОСОБА_3 ознаки алкогольного сп`яніння. Зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що останній вживав пиво після зупинки авто працівниками поліції. Також вказав, що ознак сп`яніння у ОСОБА_3 він не помітив, о 18.42 годині під час того, як поліцейські зупинили авто, ОСОБА_3 не мав ознак сп`яніння.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Голівер П.В. в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_2 . Зазначив, що ОСОБА_2 передав авто ОСОБА_3 вранці та останій був тверезий. Ввечері, на момент зупинки авто працівниками поліції ОСОБА_3 також був тверезий. В той час, коли ОСОБА_3 пішов до магазину, де вживав пиво, ОСОБА_2 шукав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для пред`явлення працівникам поліції. Після повернення ОСОБА_3 до автомобіля працівниками поліції виявлено у нього ознаки сп`яніння, раніше з цього приводу претензій до ОСОБА_3 з боку працівників поліції не було. Також вказав, що постановою суду від 15 липня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно керування ним 02 червня 2020 року о 18.42 годині біля будинку №1-А по вул. Переяславській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області транспортним засобом Деу Нексія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Просив провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адмністративного правопорушення.

Вислухав ОСОБА_2 , його представника - адвоката Голівер П.В., дослідив надані докази в їх сукупності, суд приходить до такого.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частина ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення, передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 "г" ПДР України Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №112387 від 02 червня 2020 року та відеозаписи щодо огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_3 та складення протоколів про адміністративне правопорушення. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП суду надано не було.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, суду надано не було.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Досліджені в судовому засіданні відеозаписи з бодікамер поліцейський не підтверджують того, що ОСОБА_2 , будучи обізнаним щодо перебування ОСОБА_3 в стані сп`яніння, передав останньому керування транспортним засобом. Крім того, відповідно до постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року у справі №213/2309/20 провадження у справі про адмінінстративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, достатні належні та допустимі докази у матеріалах справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП - відсутні.

Співставивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284,

ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Алексєєв