Провадження № 3/711/130/20
ПОСТАНОВА

23 січня 2020 м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Соснівського районного суду м.Черкаси, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 , ІПН в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності заст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Соснівського районного суду м.Черкасипро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 307515 25.10.2019 року о 12.10 год., керуючи автомобілем Mercedes-Benz Е-320 д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Благовісний у м.Черкаси виїхав на перехрестя з вул.Пастерівська не переконавшись, що транспортні засоби які рухались по вул..Пастерівська закінчили проїзд перехрестя, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по вул.Пастерівська. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками, а гр. ОСОБА_1

Правопорушник ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав суду пояснення, що він 25.10.2019 року, близько 12:10 години керував технічно справним автомобілем Mercedes-Benz Е-320 д.н.з. НОМЕР_1 . Рухався в м.Черкаси по вул.Благовісна зі сторони вул.Гуржіївська в напрямку вул.Богдана Хмельницького, по дорозі що має три смуги руху в одному напрямку, яка поділена дорожньою розміткою 1.5, зі швидкістю близько 50 км/год. Пасажирів та вантажу в його автомобілі не було, крім того він перебував в тверезому стані та не втомлений. Під`їжджаючи до перехрестя вул.Благовісна-Пастерівська, він рухався в правій смузі руху, в середній полосі попереду був автомобіль Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_3 , а в лівій - якийсь легковий автомобіль. Зазначені транспортні засоби стояли перед перехрестям і чекали дозвільного «зеленого» сигналу світлофора. Коли був на відстані близько 100 м до ближньої межі світлофорного об`єкта по вул..Благовісна він побачив, як вище зазначені автомобілі, які були перед світлофором, розпочали рух. Тому, він не змінюючи напрямку та швидкості руху продовжував рухатись прямо, в правій смузі руху. Перед виїздом в межі перехрестя, він чітко бачив, що в його напрямку руху (горить) дозволений «зелений» сигнал світлофора. Продовжуючи рух, він помітив, що водії, які рухались в лівій та середній смузі по вулиці Благовісна - різко зупинились, і майже одночасно він відчув удар в ліву сторону свого автомобіля. Пізніше коли його автомобіль повністю зупинився він зрозумів, що трапилось ДТП. Вийшовши із свого автомобіля він побачив, що зіткнення сталось з автомобілем, який пересікав дане перехрестя по вул.Пастерівська на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.2.3 та 8.7.е ПДР України, та що рухався зліва-направо відносно його напрямку руху. Після дорожньо-транспортної пригоди, йому стало відомо, що водієм автомобіля Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_2 був ОСОБА_2 , 1960 року народження. Чому він порушив Правила дорожнього руху - йому не відомо. Він в свою чергу, під час проїзду перехрестя вул.Пастерівська-Благовісна в м.Черкаси, керувався і дотримувався ПДР України, а саме: дозволеним сигналом світлофора і дозволеною швидкістю руху. Під час проїзду даного перехрестя він нікому аварійної ситуації не створював, крім цього він розраховував відповідно до п. 1.4 ПДР України, що і інші учасники руху будуть виконувати ці правила. Під час даної пригоди він отримав тілесні ушкодження. З місця пригоди швидкою медичною допомогою був доставлений для надання кваліфікованої медичної допомоги до приймального відділення Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги. Також під час зіткнення з автомобілем Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_2 , його автомобіль отримав механічні пошкодження. Тобто даною дорожньо-транспортною пригодою, йому було завдано матеріальних і моральних збитків. Вважає, що в причинно-наслідковому зв`язку з розвитком даної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія автомобіля Chevrolet Niva д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 , 1960 року народження, який рухався на «червоний» сигнал світлофора, тобто він діяв в супереч п.2.3.б та п.8.7.3.е ПДР України.

В судовому адвокати Мартьянов В.І., ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 зазначили, що ДТП, яка мала місце 25.10.2019 року о 12.10 год. з участі автомобілів Mercedes-Benz Е-320 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , є в причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 п. 2.3.б та п.8.7.3.е ПДР України, оскільки останній перетинав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора. Враховуючи викладене просять суд провадження відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав суду пояснення, що 25.10.2019 року близько 12.10 год. він рухався в м.Черкаси по вул.Благовісній в середній полосі, на власному автомобілі Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_3 . Зупинився перед перехрестям з вул.Пастерівська на червоний сигнал світлофора. Дочекавшись коли ввімкнувся зелений сигнал світлофора, розпочав рух через перехрестя. В цей час побачив, що по вул..Пастерівска в напрямку вул.Гоголя, на заборонений для нього сигнал світлофора, їде автомобіль Chevrolet Niva д.н.з НОМЕР_2 , а тому він різко зупинився. В цей час в правий крайній ряд в його смузі руху був вільний і по ньому рухався автомобіль Mercedes-Benz Е-320 д.н.з. НОМЕР_1 . В той час, як автомобіль Mercedes-Benz Е-320 д.н.з. НОМЕР_1 проїжджав перехрестя по вул.Благовісні, в нього в`їхав автомобіль Chevrolet Niva, який рухався по вул.Пастерівська. Удар прийшовся в праву задню частину автомобіля Mercedes-Benz Е-320, від чого його відкинуло в бік на тротуар, а автомобіль Chevrolet Niva зупинився за перехрестям. Винним в ДТП є водій автомобіля Chevrolet Niva, оскільки він перетинав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_6 надав суду пояснення, що 25.10.2019 року близько 12.10 год. він перебував в якості пасажира в автомобілі Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 . На вказаному автомобілі вони рухалися в м.Черкаси по вул.Благовісній в середній полосі. Перед перехрестям з вул.Пастерівська зупинилися, так як їм горів червоний сигнал світлофора. Після того, як їм увімкнувся зелений сигнал світлофора, вони розпочали рух через перехрестя. В цей час по він побачив як по вул.Пастерівська, не зупиняючись на червоний сигнал світлофора їде автомобіль Chevrolet Niva д.н.з НОМЕР_2 , а тому ОСОБА_5 встиг зупинити автомобіль, проте в правій полосі руху в їх напрямку їхав автомобіль Mercedes-Benz Е-320 чорного кольору, з яким відбулося зіткнення. Може з впевненістю сказати, що ДТП трапилося з вини водія автомобіля Chevrolet Niva, так як він здійснював проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 надав суду пояснення, що 25.10.2019 року близько 12.10 год. він перебував в якості пасажира в автомобілі Chevrolet Evanda д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 . У вказаному автомобілі був ще один пасажир, а саме ОСОБА_6 . Вони рухалися по вул.Благовісній, в напрямку вул..Б.Хмельницького, в середній полосі. На перехресті з вул.Пастерівська зупинилися на червоний сигнал світлофора. Після увімкнення зеленого сигналу світлофора, розпочали рух через перехрестя, проте були вимушені зупинитися, оскільки помітили, як по вул.Пастерівська не зупиняючись, на червоний сигнал світлофора їде автомобіль Chevrolet Niva д.н.з НОМЕР_2 . В цей час в правій полосі руху в їх напрямку їхав автомобіль Mercedes-Benz Е-320 в якій на великій швидкості в`їхав Chevrolet Niva, та не зупиняючись проїхав через перехрестя. Автомобіль Mercedes-Benz Е-320 від удару відкинуло на тротуар, а Chevrolet Niva зупинився за перехрестям. Може з впевненістю сказати, що водій автомобіля Chevrolet Niva рухався через перехрестя на червоний для його руху сигнал світлофора.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвокатів Мартьянова В.І., Новіка В.І., Манзар Т.В., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адімнправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адімнвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Відповідно до п.1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.2.3.б ПДР України - забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.8.7.е ПДР України - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2019 року близько 12.10 год. по вул.Благовісній в м.Черкаси в праві полосі рухався автомобіль Mercedes-Benz Е-320 під керуванням ОСОБА_1 , який під`їжджаючи до перехрестя з вул.Пастерівська, на якому в цей час загорівся зелений сигнал світлофору, продовжив рух через перехрестя в напрямку вул..Б.Хмельницького. В цей час по вул.Пастерівська в напрямку вул.Гоголя, на заборонений червоний сигнал світлофора рухався автомобіль Chevrolet Niva д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Про факт того, що для транспортних засобів, які рухались по вул.Благовісній горів саме зелений сигнал світлофор, а для автомобілів, що здійснювали рух по вул.Пастерівська червоний вказують, як пояснення свідків, так і покази ОСОБА_1 наданих ним безпосередньо в суді.

Крім того на факт відсутності в діях ОСОБА_1 порушеннь правил дорожнього руху, вказують, як схема ДТП від 25.10.2019 року, так і характер отриманих пошкоджень вказаними транспортними засобами. Зокрема, згідно схеми ДТП, встановлено, що відповідно до осипу транспортних засобів внаслідок ДТП, місцем зіткнення є точка, яка розташована на полосі руху автомобіля Mercedes-Benz Е-320 по вул. Благовісній, а пошкодження транспортних засобів вказують на факт того, що автомобільMercedes-Benz Е-320 в момент зіткнення майже закінчив проїзд перехрестя, оскільки удар прийшовся на задні двері та заднє крило, а в автомобілі Chevrolet Niva пошкоджена його передня частина.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що ст.124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не дотримався ПДР України, що призвело до ДТП, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі порушив правила дорожнього руху.

Зокрема, як було зазначено вище, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Крім того, в матеріалах провадження наявні пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , проте останні в судові засідання не з`явилися.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати.

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , та відомості відображені в протоколі, спростовуються як поясненнями ОСОБА_1 так і поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які були безпосередніми очевидцями ДТП та допитаних в судовому засіданні.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 124 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 247, ст.256 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.В.Михальченко