ПОСТАНОВА

іменем України

14 серпня 2020 року м. Володимир-Волинський

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Лященко О.В., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Святошинського районного суду м.Києва про притягнення до адміністративної відповідальності гр-на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , водій приватного підприємця ОСОБА_2 , за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №108188, складеного 30 червня 2020 року поліцейським взводу №1 роти №1 Батальйону патрульної поліції УПП в Київській області Мазуром О.М. вбачається, що 30 червня 2020 року о 15 год 15 хв на автодорозі М-06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 на автобусному маршруті загального користування Павлоград-Познань на транспортному засобі Ван Хул р.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів без забезпечення їх засобами індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги підпункту 7 пункту 3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року та затверджений протокол №19 позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуації від 19.06.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснив, що працює водієм автобуса у ПП ОСОБА_2 та здійснює міжнародні пасажирські перевезення. 30 червня 2020 року поліцейським взводу №1 роти №1 Батальйону патрульної поліції УПП в Київській області Мазуром О.М. було складено відносно нього протокол за те що 30 червня 2020 року о 15 год 15 хв на автодорозі М-06 Київ-Чоп, він на автобусному маршруті загального користування Павлоград-Познань на транспортному засобі Ван Хул р.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів без забезпечення їх засобами індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски. З вказаним порушенням він не згідний, оскільки при посадці пасажирів він ретельно перевіряє чи всі пасажири забезпечені засобами індивідуального захисту, а саме масками та респіраторами. При посадці в автобус всі пасажири виконували вимоги закону щодо забезпечення засобами індивідуального захисту. В процесі слідування автобуса він за порядком в салоні автобуса спостерігав, але основна його увага була прикута до дорожньої обстановки, оскільки він перевозить людей. На момент перевірки декілька пасажирів спали, в когось маска злізла з обличчя, хтось зняв її та залишився непоміченим. Вини своєї у цьому не вбачає.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З наданих доказів вбачається, що дійсно в автобусі, на момент його зупинки поліцейським, часина пасажирів знаходилась без масок індивідуального захисту, що не спростовує пояснень ОСОБА_1 в суді про те, що люди ці маски зняли самостійно в процесі відпочинку під час слідування автобуса за маршрутом, і він особисто допускав до перевезення лише тих пасажирів, які були забезпечені засобами індивідуального захисту - масками.

Жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 при посадці пасажирів в автобус не вжив заходів щодо їх забезпеченості засобами індивідуального захисту, а саме масками та респіраторами, суду не надано.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283,284 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Волинської області О.В. Лященко