Справа №461/8978/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №486828 від 10.11.2019 р., ОСОБА_1 10.11.2019 року близько 20:00 год. за адресою АДРЕСА_1 вчинив сімейне насильство відносно ОСОБА_2 та їх спільних дітей, а саме: виражався нецензурною лайкою.

В судові засідання, призначені на 20.12.2019 р., 10.01.2020 р., 04.02.2020 р. ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явились. Повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою. Конверти із вмістом судової повістки повернулися до суду із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» .

З врахуванням положень ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення .

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину. В матеріалах справи міститься протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапорт та протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №486828 від 10.11.2019 р. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без сукупності належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи міститься копія протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.11.2019 року, в якій ОСОБА_2 описала дії ОСОБА_1 10.11.2019 року. Проте на неодноразові виклики до суду ОСОБА_2 не з`явилась, пояснень суду не надавала. Відтак, жодних доказів на вчинення останнім правопорушення, яке ставиться у вину органом поліції, суду не надано.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 173, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173 - 2 КУпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є.Радченко