Справа №538/1127/20
Провадження по справі №3/538/405/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А розглянувши матеріал який надійшов з Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, працюючого в АТ "Полтавагаз" Лохвицьке УЄГС, проживаючого в АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, - ВСТАНОВИВ:

До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 245545 від 25.06.2020 року ОСОБА_1 на автодорозі Р-60 173 км+144 км керуючи транспортним засобом автомобілем УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 перед початком обгону не впевнився, що транспортний засіб Lexus державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 не розпочав обгону, внаслідок чого відбулося зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.2а, Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а саме:

- УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 - передній бампер, деформовано та пошкоджено переднє ліве крило;

- Lexus державний номерний знак НОМЕР_2 - передній бампер, переднє праве крило, праві передні та задні двері, заднє праве крило, переднє праве колесо.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник з`явилися, вину в порушенні Правил дорожнього руху не визнали. ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивує тим, що відповідальність за порушення п. 14.2а ПДР України наступає у випадку, коли "перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: a) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону". Водій ОСОБА_2 не вибравши безпечної швидкості, не помітила, ввімкненого ним лівого поворотника, яким завчасно повідомив про намір здійснити обгін трактора, що рухався попереду та здійснила "подвійний обгін" в той час як він вже почав маневр обгону. Окрім цього на схемі місця ДТП та в інших матеріалах не зазначено відомості про те: яка відстань біла між автомобілями після зіткнення, взаємне розташування обох автомобілів відносно умовної лінії, не встановлено та не зазначено інших учасників дорожнього руху, а саме - водія трактора, який рухався у попутному напрямку. До того не зрозуміло чи бачила учасниця руху ОСОБА_2 включений ним заздалегідь показчик повороту ліворуч і чому не вжила заходів по уникненню від обгону. Вважає, що відносно нього безпідставно складено адміністративний протокол,зміст якого не був йому відомий, оскільки він його не підписував та копії не отримував.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Панченко О.І. клопотання ОСОБА_1 підтримав і просив суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Суд, проаналізувавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення Серії ДПР18 № 245545 від 25.06.2020 року, схему місця ДТП, яка сталася 25.06.2020 року та інші документи додані до протоколу, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи зібрані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу другого ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки ОСОБА_1 не визнавав своєї вини, судом вживалися всі заходи для повного, всебічного і об`єктивного розгляду, а саме, в судове засідання викликалися другий учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та особа, яка складала протокол - інспектор СРПП №4 Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області Лічний Олександр Сергійович. До суду жоден з них не з`явився, по невідомим суду причинам.

З досліджених обставин справи в їх сукупності, оцінених доказів, суддя дійшла висновку, що беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин порушив п. 14.2а Правил Дорожнього руху України, що призвело до вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у справі відсутні.

Підсумовуючи зазначене, судом підчас судового розгляду не встановлено належних та достатніх доказів, які можуть достовірно свідчити про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що призвели до скоєння ДТП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатує, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Дослідивши пояснення другого учасника ДТП ОСОБА_2 встановлено, що при початку обгону вона переконалася лише в тому, що на смузі зустрічного руху не має транспортних засобів, і не зазначено чи звернула вона увагу на те, чи інші транспортні засоби, які рухалися з нею в попутному напрямку не мали наміру здійснити маневр обгону.

До того ж в протоколі зазначені чи то свідки чи то потерпілі події, але їх пояснення матеріали справи не містять.

З огляду на це, слід дійти висновку, що поліцейським не здобуто жодних належних та допустимих доказів, стосовно того, що саме дії ОСОБА_1 призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Приймаючи рішення по справі, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Недоведена вина особи має бути прирівняною до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на думку суду є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд, з огляду на досліджені докази приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується у разі накладання адміністративного стягнення. Враховуючи, що при закритті провадження у справі адміністративне стягнення не накладається, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області В.А. Бондарь