Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/3879/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Мушкет Олександр Олександрович, в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Конишева А.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Іллічівського районного суду м.Маріуполя надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД №224230 складеного 11.06.2020 року, слідує що 11.06.2020 року о 11 год. 54 хв. ОСОБА_1 в м.Маріуполі по пров.Каменському, буд.3А керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на алкогольне сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медзакладі в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення заперечив повністю та пояснив, що 11.06.2020 року він разом із своїм братом ОСОБА_2 їздили у справах. За кермом автомобіля завжди був його брат. Він був пасажиром. Близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_2 приїхав до вищевказаної адреси та пішов по своїх справах. Він сидів в автомобілі. Через деякий час до них під`їхали працівники поліції та один із них підійшов до нього. Попросив надати документи, які посвідчують особу. Після подальшого вимагання працівниками поліції документів, надав своє посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він не хотів проходити медосвідчення так як транспортним засобом не керував, а те що перебував у стані алкогольного сп`яніння і так не заперечував. Також пояснив, що на місце де все відбувалось повернувся його брат та також дав свої пояснення працівникам поліції про те, що дійсно саме він керував транспортним засобом.

Із боді-камер, не було видно, що хто саме керував автомобілем, а вбачається саме процедура складання протоколу.

Захисник Конишев А.Г., додатково звернув увагу, що матеріали які надійшли до суду та складались на місці є зовсім різними та з різною кваліфікацією правопорушення, що також можна чітко помітити на відеозаписах. Також вказав, що в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 , які він писав при складанні протоколу та про що зазначав письмово в ньому. Та в протоколі відсутні підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в ньому, однак на відео також видно, що останні ставили свої підписи в протоколі.

Свідок ОСОБА_2 надав свої пояснення, які були аналогічними з поясненнями особи яка притягується до адміністративної відповідльності, також підтвердив ті обставини на які вказував ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, захисника, дослідивши надані письмові матеріали справи та відеозапис з боді-камер, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1статтею 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно пункту 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу вказаних вище норм закону обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАПу зв`язку з порушенням пункту 2.9 (а) ПДР України є: 1) керування цією особою транспортним засобом, 2) перебування цієї особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 266КУпАП огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться працівником поліції з використанням спеціальної техніки у присутності двох свідків, а огляд на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я може бути проведений у виключних випадках, а саме, коли водій не згоден з оглядом проведеним поліцейським з використанням спеціальної техніки на місці у присутності двох понятих або у разі відмови від такого проходження, тільки тоді огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Норма ч. 5 ст. 266КУпАП чітко визначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Також відповідно до п.3 „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17грудня 2008року №1103 огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне та обґрунтоване судове рішення .

За таких обставин, диск, на якому відсутній будь-який відеозапис руху транспортного засобу, є неналежним та недопустимим доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.6 Розділу 2 вищевказаної Інструкції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

За таких обставин, рапорт поліцейського Гоголь А.Б. також є неналежним та недопустимим доказом факту керування ОСОБА_1 11.06.2020 року транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, під час розгляду справи в суді беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 11.06.2020 року о 11 год. 54 хв. в м.Маріуполі транспортним засобом не керував, працівники поліції транспортний засіб під його керуванням не зупиняли, відтак без законних підстав огляду на стан сп`яніння не було.

З врахуванням вище наведених вимог законодавства та матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол не відповідає встановленим вимогам закону щодо порядку фіксації адміністративного правопорушення і не може бути прийнятий судом як належний і допустимий доказ винуватості особи, відносно якої складено протокол.

Матеріалами справи факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, не підтверджено. Відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись, як особами, яких звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до статті 62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки в суді не доведено, що саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а отже в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, докази зібрані з порушенням вимог Конституції України, КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N1452/735, „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, тому не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011рокуN12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17Закону України від 23лютого 2006року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Аналізуючи досліджені в суді всі докази, вважаю , що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , не знайшла свого підтвердження, а тому справа щодо нього підлягає закриттю за відсутністю події та складу в його діях правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247КУпАП за відсутністю події та складу в його діях вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Суддя: О. О. Мушкет