ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8615/20

Пров. №3/766/4324/20

13 серпня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

правопорушника: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, не працевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії ВАБ №277034 від 23.05.2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що громадянка ОСОБА_1 23.05.2020 року близько 12:45 год. неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , а саме в стані алкогольного сп`яніння вчинила сімейний конфлікт з нецензурною лайкою дитина є свідком систематичних подій.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказала, що обставини, вказані в протоколі не відповідають дійсності, а висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях. Так, в той день конфлікт стався між співмешканцем і її матір`ю, після чого мама визвала поліцію. Під час конфлікту вона не була присутня, була у гостях у подруги, її покликав співмешканець. Коли прийшла додому - поліцейський вже приїхали, почали з`ясовувати обставини з приводу яких їх викликали, при цьому дитина була в іншій кімнаті.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу серії ВАБ №277034 від 23.05.2020 року видно, що у ньому чітко не зазначено у чому саме за версією особи, яка його склала, виразилося невиконання нею обов`язків щодо виховання дитини, який саме з обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, вона не виконала, що призвело до настання наслідків, про які йдеться мова в протоколі.

Так само з протоколу не зрозуміло з ким саме за версією особа яка склала протокол ОСОБА_1 вчинила конфлікт.

Також як з протоколу так і з матеріалів справи неможливо встановити про які саме систематичні події у протоколі йдеться мова, свідком яких є дитина, оскільки доказів, на підставі яких можливо було би вирішити питання про існування таких подій, у матеріалах справи не має.

Наведе дає підстави для висновку про те, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, ґрунтується виключно на припущеннях та неправильному тлумаченні подій які відбулися.

Проте, на думку суду, такі відомості не є достатніми та переконливими для висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків. Та не можуть бути визнані підставою для притягнення її до відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Суд вважає, що матеріали справи не містять об'єктивних доказів на підтвердженні викладених у протоколі серії ВАБ №277034 від 23.05.2020 року обставин.

Так, фактично у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення продубльовано відомості, викладені у рапорті та поясненні поліцейського.

Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 були вчинені дії, які характеризують об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обставини не підтверджуються достатніми доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протоколи про адміністративні правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.