1Справа № 335/6492/20 3/335/1574/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 031682, 25.07.2020 року о 21 год. 10 хв., в м. Запоріжжі, Набережна Магістраль, ЛЕП-209 поблизу вул. Перемоги, 72-б, водій транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вибрав безпечної дистанції руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota CH-R», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, у наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих осіб немає.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вину свою у вчиненні даного правопорушення не визнав повністю, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася у зв`язку з тим, що він опинився не в тому місці та не в тій час. Вважає, що він не є винний у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншогомайна.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та мотивоване рішення.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає те, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 031682 з доданою до неї схеми місця ДТП, які суд відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вважає доказами по справі; письмовими поясненням ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які були відібрані працівниками поліції; відповідними фотокартками.

Характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів, які отримали водії внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливостей зафіксованих на схемі ДТП положення автомобілів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пунктам 12.1., 13.1. Правил.

З аналізу вищевказаних документів (схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ), суд вбачає, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної дистанції руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, а тому в діях ОСОБА_1 суд вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суд критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що були дані ним в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, а будь яких пояснень, щодо обставин та події інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, останнім надано не було. На думку суду саме в результаті дій останнього сталося зіткнення і автомобілі отримали пошкодження.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень п.п. 12.1., 13.1. ПДР, останнім суду представлено не було.

Будь яких клопотань в тому числі про призначення експертиз ОСОБА_1 під час розгляду справи заявлено не було.

Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом, проставленим в схемі місця ДТП від 23.07.2020 року, ознайомився та погодився з обставинами відображеними в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи цю схему дорожньо-транспортної пригоди на предмет її допустимості як доказу по справі, суд враховує те, що вона складалася також і за участю ОСОБА_1 , який добровільність внесених даних засвідчив своїм підписом, при цьому скарг на дії працівників поліції не мав.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення порушника, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив пункти 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій. Більш того, необхідно враховувати, що, згідно з п. 1.4. ПДР України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.

Таким чином, вина водія ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені судом.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення, зокрема враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, при призначенні покарання, виду і розміру стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особистість порушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що передбачені ст. ст. 34, 35 КУпАП.

Крім того, суд під час розгляду справи враховує архів порушень ОСОБА_1 , який, який 22.01.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАп та йому було призначено покарання у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до положень ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Враховуючи вищевказане, особу порушника, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а також за ст. 124 КупАП, необхідних висновків не зробив, продовжує порушувати ПДР України, керував джерелом підвищеної небезпеки, раніше накладені на нього заходи адміністративного стягнення виявилися не дійовими, ступінь механічних пошкоджень транспортних засобів, а також ставлення до вчиненого, зокрема, ту обставину, що ОСОБА_1 , ставши винуватцем ДТП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, що свідчить про його незнання та ігнорування правил Дорожнього руху в Україні та бажання таким чином уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а тому, суд вважає за доцільне притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення в межах санкції статті, у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

При цьому, суд вважає за доцільне призначити не максимальний строк позбавлення права керування всіма транспортними засобами, що у відповідності до санкції ст. 124 КУпАП становить 1 (один) рік, а лише на 6 (шість) місяців, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нею нових правопорушень.

Призначення покарання у вигляді штрафу на думку суду не буде доцільним, бо воно не буде сприяти виправленню порушника та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 124, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров