Єдиний унікальний номер №943/586/20
Провадження №3/943/283/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О., розглянувши матеріали, які надійшли від в.о. начальника Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 130 КпАП України -

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 028682 від 08.04.2020 року, 07.04.2020 року приблизно о 23.45 год., в м. Буськ, пл. Ринок, 21, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «SKODA Felіcіa», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря ОСОБА_3 за адресою м. Буськ, вул. Львівська, 77, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення, через захисника подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Захисник Скоробогатий М.В. у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 , просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що подав відповідне клопотання, оскільки працівниками поліції порушено вимоги нормативних документів, якими регламентовано порядок встановлення у водіїв стану сп`яніння, а також підстав встановлення такого стану, що підтверджує бажання створити штучні показники ефективності своєї роботи. Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги нормативних документів, якими регламентовано порядок встановлення у водіїв стану сп`яніння, а також підстав встановлення такого стану, що є безумовною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, що вочевидь підтверджує бажання створити штучні показники ефективності своєї роботи. Звернув увагу, що за наслідками події огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння фактично не проводився, а на місці зупинки транспортного засобу йому ніхто не пропонував пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, що є обов`язковою передумовою, визначеною нормативними документами. В порушення вимог закону ОСОБА_2 відразу доставлявся для проведення огляду в лікарню, що порушує не лише вимоги нормативних документів, якими регламентовано процедуру та порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, але й права такої особи. Як слідує із відповідного медичного висновку, який наявний в матеріалах справи, такий огляд було формально проведено лікарем Буської ЦРЛ ОСОБА_3 без фактичного огляду ОСОБА_2 . Звернув увагу, що в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_2 направлений на медичний огляд у Буську ЦРЛ 07.04.2020 року о 23 год. 55 хв. Згідно направлення, наявного в матеріалах справи поліцейськими проводився огляд на місці зупинки автомобіля, однак акту такого огляду в матеріалах справи немає. Більше того, зазначений у заданому висновку час огляду ОСОБА_2 та складення висновку є одномоментними подіями, що додатково свідчить про порушення процедури освідування особи на стан сп`яніння та підтверджує відсутність проведення такого огляду, оскільки процедура огляду є триваючим процесом, який включає в себе зовнішній огляд особи, вимірювання пульсу, тиску, проведення тестів, огляд особи, проведення лабораторних досліджень. Вважає, що медичний висновок щодо ОСОБА_2 було складено в момент його прибуття, оскільки проміжку часу між прибуттям особи в медичний заклад, його оглядом і складенням висновку відсутній будь-який час, так як ці різні три події датовані виключно одним моментом 07.04.2020 року та одним часом - 23 год. 55 хв., що безспірно свідчить як про порушення процедури, так і те, що огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння фактично не проводився. Крім того, складанню висновку мало б передувати складання акту огляду, який є підставою для складання висновку, а в один час скласти два різних документи не можливо.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та виявлення такого стану регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року.

Інших нормативних документів у національному законодавстві, які б регламентували порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, немає.

Відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно матеріалів справи до протоколу працівниками поліції долучено медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про те, що ОСОБА_2 був скерований працівниками поліції до медичного закладу для проведення відповідного огляду.

Аналізуючи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений щодо ОСОБА_2 , слід дійти висновку, що він не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Так, згідно пунктів 3, 4, 8 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктом 15 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

При цьому, згідно з п. 16 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно п. 22 Розділу ІІІ цієї Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У висновку, долученому до протоколу зазначено, що ОСОБА_2 направлений на огляд 07.04.2020 року о 23.55 год., оглянутий лікарем о 23.55 год., акт його огляду складений також о 23.55 год.

Отже, з аналізу вимог зазначеної Інструкції можна дійти висновку, що направлення водія на огляд фактично повинно здійснюватися з місця зупинки транспортного засобу, тобто до доставки у лікарню мав би пройти певний проміжок часу, сам огляд на стан сп`яніння є триваючим у часі процесом, який включає у себе і обов`язкові лабораторні дослідження, результати яких мають бути зафіксовані у акті, і як наслідок, у висновку, на що звернув увагу захисник.

У даному випадку, як слідує з висновку, огляд проводився лікарем ОСОБА_3 , у висновку не зазначено даних (результатів) лабораторних досліджень, які б підтвердили перебування особи, яка притягається до відповідальності, в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, незрозуміло, як лікар в один і той самий час міг провести огляд особи у відповідності до вимог Інструкції та скласти відповідні документи, а це суперечить вимогам Інструкції та підтверджує недійсність такого висновку.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1ст. 247 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова