Справа № 263/8582/20
Провадження № 3/263/2674/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Єлізавета Сергіївна, за участю секретаря Шпичак Є.М., адвоката Попова В.М., особи, відносно якої складений протокол про адміністратвине правопорушення, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 11 липня 2020 року, о 20 год. 10 хв., рухаючись по Запорізькому шосе у Центральному районі міста Маріуполя через блок-пост НОМЕР_1 , керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполь», результат позитивний 1,85 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 27 липня 2020 року ОСОБА_1 винним себе не визнав, у подальшому у судові засідання не з`являвся, надав письмові пояснення, у яких зазначив, що 11 липня 2020 року о 20:10 год. він перебував на передньому сидінні транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала його дружина ОСОБА_2 . У транспортному засобі крім них був син дружини із дівчиною. Вони прямували з відпочинку по шосе з смт Нікольське Донецької області. На БП 008 їх автомобіль зупинили поліцейські, попросили усіх вийти з автомобіля, пред`явити документи для перевірки, відкрити багажне відділення та салон автомобіля, а також документи на транспортний засіб. У цей час на посту була метушня. Його дружина не могла знайти своє посвідчення водія та технічний поспор на автомобіль, тому він запевнив дружину, що усе буде добре та щоб не витрачати час він вирішив надати своє посвідчення водія та домовитися, щоб їх скориш пропустили. Однак, у процесі спілкування із поліцейським, останній запідозрив, що він вживав алкоголь та запропонував продути «Drager Alcotest». У свою чергу він йому пояснив, що він насправді не керував автомобілем, тому, оскільки він вважав себе тверезим та не хотів підставляти ОСОБА_3 . При цьому він розумів, що на випадок чого у поліцейських не буде підтвердження факту керування ним транспортним засобом, та це допоможе йому доказати свою невинуватість. Після приїхали працівники поліції, яким він пояснив, що він випив бутилку пива 0,5 л, однак не уточнив, що безалкогольного. У присутності понятих йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager Alcotest» чи у лікарні. Він відповів, що не заперечує проти проходження огляду у лікарні, однак не відмовлявся від проходження огляду на місці. Вказує, що поняті підписали пусті бланки, не читаючи їх зміст, протокол вони теж не підписували, оскільки такий складався вже у лікарні. Коли ОСОБА_3 дізналася про те, що він не домовився і їй доведеться самостійно добиратися додому, між ними виник конфлікт. Після вони поїхали до КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполь» на медичний огляд, який проводився за допомогою «Drager Alcotest» та дав позитивний результат, однак у нього є сумніви щодо правильності показників «Drager Alcotest» через те, що муштук має запах дезінфікуючого засобу. Більше ніяких досліджень з його участю лікар не проводив, тому вважає, що медичний огляд проведений із порушенням п.п. 10, 12, 13, 15 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під дією лікарських препаратів, яка знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із чим, матеріали не містять будь-яких допустимих доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Винним себе не вважає, із протоколом не згоден. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ані ним, ані його дружиною, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Попов В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , брав участь у розгляді адміністративного протоколу 30 липня 2020 року, а 31 липня 2020 року до канцелярії суду подав клопотання про закриття провадження у справі та розгляд справи за його відсутності. Вказав, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом, доказів цього матеріали справи не містять, та це повністю узгоджується із долученим відеозаписом працівниками поліції, де ОСОБА_2 повідомляє працівникам поліції, що це вона була за кермом транспортного засобу, але це не прийнято до уваги. Відсутність факту керування автомобілем ОСОБА_1 у зазначений в протоколі час також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 , долученими до матеріалів справи. Зазначає, що рапорти співробітників поліції, які долучені до матеріалів справи, не можуть бути належними і допустимим доказами у даній справі, адже поліцейські є зацікавленими особами і відповідно до п. 6. Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/7350 від 09 листопада 2017 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, у неупередженості яких є сумніви. Таким чином, будь-які покази співробітників поліції, викладені у поясненнях, рапортах щодо обставин справи, не можуть бути визнані допустимими доказами вини ОСОБА_1 і суд не може посилатися на них, як на докази наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу, швидкість реакції, передбачений ст. 266 КУпАП та спільним Наказом МВС з МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 11 липня 2020 року о 21 год. 17 хв. ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполь». Під час медичного огляду ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Драгер». Жодних зразків біологічних середовищ у ОСОБА_1 під час огляду не відбиралось. Лікар встановив діагноз лише на підставі показів приладу «Драгер», що підтверджується відеозаписом № 000919 з бодікамери АНІ002. Отже, під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 лікарем-наркологом встановлено необґрунтований діагноз без проведення лабораторних досліджень, хоча пункти 10, 12, 13, 15 Розділу III Інструкції прямо вказують на необхідність їх відбору та використання. Поліцейські поставили ОСОБА_1 на БП008 некоректне питання. Згідно з порядком проходження огляду, визначеного ч. 3 ст. 266 КУпАП, поліцейські зобов`язані спочатку отримати від особи відмову від проходження огляду на місці зупинки, і лише після отримання та фіксації такої відмови, зобов`язані запропонувати пройти медичний заклад охорони здоров`я. У даному випадку ОСОБА_1 запропонували обирати між оглядом на місці і оглядом в наркології. ОСОБА_1 погодився їхати в наркологію, але він абсолютно не відмовився продувати Драгер на місці. Проходження огляду в закладі охорони здоров`я без фіксування відмови особи від його проходження на місці зупинки є порушенням порядку проведення огляду, визначеного ч. 3 ст. 266 КУпАП, та є підставою для визнання результатів огляду на стан сп`яніння недійсними в порядку ч. 5 ст. 266 КУпАП. Просив звернути увагу суду на той факт, що прилад «Драгер», який використала медична сестра під час огляду ОСОБА_1 , своєчасно не пройшов повірки та не був сертифікований в Україні, що суперечить вимогам п. 3 розділу II Інструкції і також є підставою для визнання Висновку недійсним в порядку п. 22 розділу III Інструкції. Окремої уваги заслуговує той факт, що під час збирання приладу «Драгер» медична сестра використала вживаний муштук, який був без індивідуального герметичного пакування і зберігався у металевій коробці. Муштук був вживаний і від нього було чути різкий запах дезінфікуючого засобу на спиртовій основі. За таких обставин покази вказаного приладу, як і висновок, який було зроблено на показах приладу, не можуть бути прийняті до уваги судом в якості допустимого доказу перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. На підставі викладеного, враховуючи, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять, просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

31 липня 2020 року ОСОБА_2 до канцелярії суду подані письмові пояснення, у яких остання зазначила, що вона не має можливості з`явитися у судове засідання, через гостру необхідність присутності на робочому місці, тому бажає надати свої письмові пояснення. 11 липня 2020 року біля 20 год. 10 хв. вона керувала автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні, а позаду сидів її син з дівчиною. Вони рухались від смт Нікольське в м. Маріуполь. На БП008 їх автомобіль зупинив поліцейський, попросив всіх вийти з автомобіля, показати документи у поліцейському боксі для перевірки по якійсь базі даних, показати багажник та салон автомобіля, а також документи на автомобіль. На місці зупинки було ще декілька поліцейських, вони то заходили до боксу, то виходили, хтось оглядав автомобіль, а хтось займався іншим проїжджаючим транспортом. На посту була невелика метушня. Вона не змогла знайти ані свого водійського посвідчення, ані свідоцтва про реєстрацію автомобіля і злякалась, що на неї випишуть штраф. Вона розповіла про це чоловікові. ОСОБА_4 сказав їй, що зараз він усе владнає і щоб вона сіла до автомобіля на місце пасажира. Далі він пішов спілкуватися з поліцейськими і до того договорився, що місцеві поліцейські викликали наряд поліції, який звинуватив ОСОБА_4 у керуванні автомобілем в стані сп`яніння. Виявилось, що ОСОБА_4 сказав поліцейським, що нібито він керував автомобілем. Далі поліцейські їй повідомили, що ОСОБА_4 відвезуть до наркології, а вона повинна залишити автомобіль і територію БП008. Вона була засмучена тим, що додому вона повинна була добиратись кілька годин на громадському транспорті і з ОСОБА_4 у неї виник конфлікт, після якого його посадили до патрульного автомобіля і відвезли до наркології. Вважає, що в діях її чоловіка не було жодних порушень ПДР України, оскільки він 11 липня 2020 року не керував транспортним засобом.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 392 від 11 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкогольних напоїв.

11 липня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, технічного паспорту та поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. Відомостей щодо оскарження зазначеної постанови у 10-денний строк суду не представлено.

З переглянутого відеозапису з боді-камер працівників поліції убачається, що ОСОБА_1 11 липня 2020 року зупинений при перетині блок-посту БП008, при перевірці документів у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому викликано працівників поліції з метою складання протоколу. Слід зауважити, що на відеозаписі ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, а його дружина ОСОБА_2 зазначила, що вона трохи випила та не керувала транспортним засобом.

Щодо доводів сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, слід зазначити наступне.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, ОСОБА_1 запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній виявив бажання пройти огляд у лікарні, тому протокол серії ДПР18 № 288571 від 11 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить посилання на порушення вимог п. 2.9а ПДР України.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом не враховуються і їх допит визнано судом недоцільним, оскільки такі не мають правового значення, з огляду на те, що даними поясненнями зафіксовано бажання ОСОБА_1 проїхати на медичний огляд до наркології, а не продути алкотест «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, у той час як ОСОБА_1 не вміняється порушення п. 2.5 ПДР України.

Посилання сторони захисту на відсутність факту керування транспортним засобом теж не заслуговують на увагу та не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне.

Від захисника Попова В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 у судовому засіданні 30 липня 2020 року заявлено клопотання про допит у якості свідка його дружини ОСОБА_2 , яке судом задоволено. Однак остання не виявила бажання особисто з`явитися до зали судового засідання через гостру необхідність присутності на робочому місці та подала до канцелярії суду письмові заперечення, у яких зазначила, що її чоловік не винен, транспортним засобом у цей час не керував.

Проте подані письмові пояснення можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки особисто ОСОБА_2 не допитана безпосередньо у судовому засіданні та не попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. При цьому поважність причини неявки до суду належним чином не підтверджена, клопотання про перенесення на іншу дату для її допиту суду не представлено.

Оскільки усі докази судом оцінюються у сукупності, слід також відзначити, що поведінка ОСОБА_1 увесь період часу перебування на блок-посту, прямування до наркології і у процесі медичного обстеження, що вбачається з переглянутих судом відеозаписів з боді-камер поліцейських, не свідчить про спростування ним факту керування транспортним засобом, як і поведінка ОСОБА_2 вочевидь свідчить про осуд нею ситуації, що складалася у зв`язку із керуванням ним транспортним засобом у стані сп`яніння.

Позиція сторони захисту ОСОБА_1 розцінюються судом як така, що спрямована на уникнення адміністративної відповідальності.

Також суд не вбачає підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням процедури, у неналежний спосіб та некомпетентною особою.

Щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника про порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350 при проведенні огляду, то такі не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Порядок встановлення стану сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350, відповідно до п. п. 1 7 якої, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому п. 3 Інструкції визначено, що ознаками стану алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу у закладах охорони здоров`я здійснюється лікарем закладу охорони здоров`я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, аналіз положень даної Інструкції дає підстави для висновку, що лабораторні дослідження проводяться для виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, у тому числі для підтвердження або спростування результатів виявлення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, встановлених за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest».

Доказів того, що ОСОБА_1 не погодився із висновком лікаря під час проведення огляду та висловлював прохання здійснити забор біоматеріалів для уточнення або спростування результатів або пройти додаткове дослідження, суду не представлено, відеозапис та висновок № 392 від 11 липня 2020 року таких відомостей не містить.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Є.С. Ікорська