КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1082/2020 Постанова винесена суддею Бондаренко Г.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисників Кочержука Ю.В. та Сподара А.В., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Горщара С.В., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мінськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 07 листопада 2019 року о 20 год. 10 хв. в м. Києві, на перехресті вулиць Конєва та Ломоносова, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надала можливість закінчити маневр на перехресті автомобілю «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 16.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя Голосіївського районного суду м. Києва дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постановою від 20 січня 2020 року закрив провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Горщар С.В., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вважає представник потерпілої, вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, відеозапису з реєстратора автомобіля потерпілої, але суд, закривши провадження в справі, не мотивував своїх висновків жодними доказами, які б могли спростувати невинуватість ОСОБА_1 у вчиненому.

З пояснень ОСОБА_2 , як зазначає представник, вбачається, що вона рухалась по вул. Маршала Конєва в напрямку метро «Іподром», почала рух на зелене світло світлофора, попереду неї були автомобілі, які повертали наліво (тобто зупинились, пропускаючи автомобілі, що рухалися по зустрічній смузі руху, та не дали ОСОБА_2 виїхати з перехрестя у напрямку прямо), коли ОСОБА_2 закінчувала свій маневр (тобто виїжджала з перехрестя у напрямку прямо) транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд справа.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються зі схемою місця ДТП, з якої вбачається, що її автомобіль, рухаючись на дозволяючий сигнал світлофора по своїй смузі і одночасно по зустрічній (перехресній) смузі руху для ОСОБА_1 проїхав 17.7 м, майже до кінця перехрестя, коли його у правий бік вдарило авто ОСОБА_1 , а також узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , яка зазначила, що на перехресті почала рух на зелене світло світлофора, в неї врізався автомобіль, що рухався на червоне світло світлофора (тобто в порушення п. 16.4 ПДР України ОСОБА_1 виїхала на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, незважаючи на те, що на перехресті утворився затор і перебували інші транспортні засоби, які завершували маневр відповідно до положень п. 16.8 ПДР України). При цього, з огляду на опис механічних пошкоджень транспортних засобів на схемі місця ДТП, удар прийшовся у передню ліву частину автомобіля ОСОБА_1 , а не в ліву бокову частину, як остання про це повідомляла.

Крім того, за твердженням представника потерпілої, детальний аналіз відеозапису з реєстратора автомобіля ОСОБА_2 , на якому міститься момент ДТП, підтверджує як дані на схемі ДТП, так і пояснення учасників ДТП, і доводить, що ОСОБА_2 перетнула межі перехрестя на зелене світло світлофора, знаходилась на перехресті до того, як загорілося зелене світло світлофора для ОСОБА_3 , та мала завершити маневр відповідно до положень п. 16.8 ПДР України. У свою чергу, ОСОБА_1 , рухаючись на дозволяючий сигнал світлофора, виїхала на перехрестя, на якому утворився затор в порушення п. 16.4 ПДР України.

Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника на підтримку апеляційного прохання, заперечення ОСОБА_1 та захисників щодо доводів апеляційної скарги, заслухавши експерта, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Горщара С.В. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд під час розгляду справи, оцінивши докази, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу, не дотримав.

Так, вказуючи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя взяв за основу пояснення ОСОБА_1 про те, що вона дочекалась, коли автомобілі на жовтий сигнал світлофор закінчили проїзд перехрестя та розпочала рух на зелений сигнал світлофора, а водій ОСОБА_2 виїхала на перехрестя на червоний сигнал світлофора, і такі пояснення, на думку судді, узгоджуються з іншими доказами у справі. А тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 допустила порушення, вказані в протоколі, отже провадження щодо неї підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Однак, такий висновок судді місцевого суду не ґрунтується на оцінці всіх доказів у справі. А з огляду на викладені в протоколі фактичні обставини події ДТП та твердження ОСОБА_2 про те, що вона також виїхала на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, під час судового розгляду підлягали ретельному дослідженню дії кожного із водіїв в указаній ними дорожній обстановці, виходячи з правил проїзду перехресть, визначених ПДР України, та наявних в матеріалах справи доказів.

В той же час пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які узгоджуються з відеозаписом з відеореєстратора її автомобіля та даними, відображеними на схемі місця ДТП, доводять, що ОСОБА_1 виїхала на перехрестя при заторі та не надала можливості закінчити маневр на перехресті автомобілю «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що перебуває у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками. Отже висновки судді місцевого суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, а судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи із наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

За змістом п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 1.10 перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Правила проїзду перехресть регулюються Розділом 16 ПДР України.

Відповідно до п. 16.4 ПДР України, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів, а за змістом п. 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Разом із цим, п. 16.8 ПДР України регламентує, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

З матеріалів справи слідує, що 07 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за змістом якого цього ж дня о 20 год. 10 хв. в м. Києві, на перехресті вулиць Конєва та Ломоносова водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 16.4 ПДР України не надала можливості закінчити маневр на перехресті автомобілю «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до ДТП та отримання автомобілями механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Із схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані всі необхідні дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, слідує, що ДТП сталася на регульованому перехресті вулиць Конєва та Ломоносова в м. Києві, а кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення та визначене на схемі місце контактування транспортних засобів свідчать про те, що зіткнення між автомобілями відбулося на перетині перехрестя під час руху автомобіля «Ауді» по вул. Конєва прямо в напрямку метро «Іподром», а автомобіля «Ніссан» - по вул. Ломоносова в бік вул. Васильківської. При цьому контакт відбувся передньою частиною автомобіля «Ауді» та передньою лівою частиною автомобіля «Ніссан», про що свідчать характер та локалізація їх механічних пошкоджень, що описані на звороті схеми ДТП.

Водій ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснила, що 07 листопада 2019 року близько 20 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Ауді», вона рухалась по вул. Маршала Конєва в напрямку метро «Іподром», запинилася перед перехрестям на червоне світло світлофора. Почала рух на зелене світло та, виїхавши на перехрестя, зупинилася, оскільки попереду неї були автомобілі, які повертали наліво, а вона мала намір рухатися прямо. Коли автомобілі повернули, вона продовжила рух, оскільки повинна була звільнити перехрестя і під час закінчення проїзду перехрестя транспортний засіб «Ніссан» під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з її автомобілем справа.

Такі пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з її первинними письмовими поясненнями.

Версія щодо механізму ДТП водія ОСОБА_1 також не змінювалася. Вона пояснила, що 07 листопада 2019 року о 20 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Ломоносова зі сторони вул. Костичева в сторону вул. Васильківської на перехресті з вул. Конєва почала рух на зелене світло світлофора, а на перехресті в її автомобіль врізався автомобіль «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого рухався на червоний сигнал світлофора. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 додатково зазначила, що перед початком руху вона переконалася, що на перехресті не було інших транспортних засобів, а автомобіль «Ауді» виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора та ще й з великою швидкістю.

Пояснення водія ОСОБА_1 в частині того, що вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора ніким не оспорюються, вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі, не суперечать поясненням водія ОСОБА_2 .

Разом з цім, твердження ОСОБА_1 про те, що на перехресті перед її виїздом були відсутні інші транспортні засоби та ОСОБА_2 виїхала на перехрестя на червоний сигнал світлофора, перш за все спростовуються відеозаписом з відеореєстратору, на якому зафіксований механізм розвитку ДТП.

Зокрема, із відеозапису з відеореєстратора автомобіля «Ауді» вбачається, що водій ОСОБА_2 виїхала на перехрестя вулиць Конєва та Ломоносова на зелений сигнал світлофора в другій смузі та після того, як автомобілі, що рухались перед її транспортним засобом, повернули наліво, перебуваючи на перетині перехрестя, продовжила рух прямо і в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем «Ніссан», водій якого ОСОБА_1 виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора, рухаючись по вул. Ломоносова прямо.

Указані обставини механізму розвитку ДТП у взаємозв`язку з даними на схеми місця ДТП дають підстави для висновку про те, що водій ОСОБА_2 завершувала рух через перехрестя, а водій ОСОБА_1 , виїхавши на перехрестя, де утворився затор, не виконала обов`язку дати дорогу її транспортному засобу, при цьому остання не могла не бачити автомобіль «Ауді», якби була уважною, стежила за дорожньою обстановкою та своєчасно відреагувала на її зміну.

З метою виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, судом апеляційної інстанції був залучений судовий експерт-автотехнік Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в порядку ст. 273 КУпАП.

На виконання судового доручення директором вказаної експертної установи для участі в справі був призначений судовий експерт Галузінський О.М. (спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди). Ознайомившись з усіма матеріалами справи, із яких, як зазначив експерт, вбачається, що автомобіль «Ауді» виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора і перебував в межах перехрестя, коли для автомобіля «Ніссан» загорівся зелений сигнал світлофора, вважав, що водій автомобіля «Ніссан» в такій дорожній обстановці повинен був надати можливість водію автомобіля «Ауді» завершити рух перехрестя та не мав з технічної точки зору перешкод для невиконання вимог п. 16.5 ПДР України, водночас дії водія ОСОБА_1 можливо розглядати і в аспекті невиконання вимог п. 16.4 ПДР України. Крім того, експерт звернув увагу на те, що водій автомобіля «Ауді» виїхав на перехрестя з дотриманням ПДР України, оскільки попереду нього автомобілі рухалися, тобто затору не було, зупинився автомобіль «Ауді» вже на перехресті у зв`язку з тим, що автомобілі, які рухались попереду, мали намір здійснити маневр повороту наліво, а в подальшому продовжив рух прямо, оскільки зобов`язаний був звільнити перехрестя.

Такий висновок експерта ґрунтується на об`єктивній оцінці дій учасників ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, а тому приймається судом апеляційної інстанції як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому є доведеним, що 07 листопада 2019 року о 20 год. 10 хв. в м. Києві, на перехресті вул. Конєва та Ломоносова водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 16.5 ПДР України не надала можливості закінчити рух через перехрестя автомобілю «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень, отже вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Указані фактичні обставини події ДТП узгоджуються з викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено, що водій ОСОБА_1 не надала дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , який завершував рух через перехрестя, а помилкове посилання в протоколі на п. 16.4 ПДР України, з урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, які ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, не є достатньою підставою вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться доказами у справі, а з огляду на те, що подія правопорушення відбулася 07 листопада 2019 року та відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і лише при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вказаних обставин апеляційна представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Горщара С.В. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Горщара Сергія Васильовича задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року, якою провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі стосовно неї закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко