Справа № 359/5581/20
Провадження № 3/359/2429/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі особи, яка притягається до відповідальності, адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді контролера-оператора СТЗК в ДП МА "Бориспіль", паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в :

15.07.2020 року о 09 год. 35 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "ВАЗ 21011", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що він працює на посаді контролера-оператора СТЗК в ДП МА "Бориспіль", в ході виконання своїх посадових обов`язків, йому іноді необхідні водійські права, і це являється його єдиним джерелом доходу. Тому позбавлення його водійських прав призведе до того, що він втратить роботу, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати сім`ю, зокрема свого малолітнього сина, який перебуває на його утриманні. Враховуючи, все вищевикладене та те, що вказана робота є дня нього єдиним джерелом доходу, просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується, дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 403745 від 15.07.2020 р., який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та який був підписаний особою, яка його склала, та двома свідками, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, та який ним власноручно підписаний (а.с.2); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.07.2020 р. 09 год. 48 хв. (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданими ними під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та які посвідчені їх підписами, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку (а.с.4, 5); письмовою розпискою ОСОБА_4 від 15.07.2020 року, відповідно до якої останній забрав автомобіль марки "ВАЗ 21011", д.н.з. НОМЕР_3 , та зобов`язався доставити його за місцем проживання ОСОБА_1 , не допускаючи при цьому останнього до керування даним транспортним засобом (а.с.6); рапортом інспектора 1-ого взводу 4-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП Гаврилюка В. від 15.07.2020 року (а.с.7); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мінасяна С. від 20.07.2020 р. про отримання посвідчення водія на права керування транспортними засобами гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мінасяна С. від 20.07.2020 р. про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.9); відеозаписом з нагрудних камер поліцейських батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, на якому зафіксовано подію, яка сталася 15.07.2020 року о 09 год. 35 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 3, а саме: водію ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "ВАЗ 21011", д.н.з. НОМЕР_3 , та якому пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру "Драгер" або проїхати разом з ними до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з виявленими в нього явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.10). Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Зазначене свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, визначених п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом (з ознаками алкогольного сп`яніння) водія, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд відповідно до ст. 8 КУпАП, ст. 58 Конституції України у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року, здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, враховуючи редакцію та зміни на підставі Закону України №1446-VIII від 07.07.2016 року, оскільки юридична відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані, зокрема алкогольного сп`яніння, не скасовувалася, а посилювалася, тому закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує указані ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді контролера-оператора СТЗК на безпеку відділу контролю доступу служби авіаційної безпеки в ДП МА "Бориспіль", і відповідно до покладених на нього посадових обов`язків, йому, іноді, необхідно використовувати водійські права, що свідчить про те, що його професія та трудова діяльність пов`язані з необхідністю керування транспортним засобом, що є його єдиним способом заробітку, а тому являється основним джерелом існування.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на його утриманні фактично перебуває його родина, зокрема і малолітній син.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до того, що він втратить єдине джерело доходів, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родини, зокрема сина, та може поставити під загрозу їх подальше життя.

При цьому, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від автомобіля і це являється його єдиним джерелом доходу, на його утриманні перебуває родина, зокрема малолітній син, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити: за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. без позбавлення права керування.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути із ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 23, 33, 34, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (населений пункт: Київська область/м. Київ, Отримувач: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку МФО 899998, номер рахунку: UA0010001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів Борисп. УК/Бориспіль/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007070; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010004; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя : С.М. Вознюк