Номер провадження: 33/813/98/20
Номер справи місцевого суду: 946/6969/19
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

секретаря Сороколет Ю.С.,

за участю:

захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

потерпілого - ОСОБА_3 ,

його захисника - Міркуна Сергія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2019 року в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №202422 від 19 вересня 2019 року водій ОСОБА_4 19 вересня 2019 року о 06год. 30хв., керуючи автомобілем «MITSUBISHI Lancer », д/н НОМЕР_1 , по а/д М15 245 км. + 800 м. Одеса-Рені (на Бухарест), перед початком маневру «обгін» не переконався в тому, що їдучий попереду автомобіль «Ford Transit», д/н НОМЕР_2 , подав сигнал про намір повороту наліво, в результаті чого в момент повороту сталося зіткнення автомобілів. Вказаними діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.14.2.б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 січня 2001 року (далі - ПДР). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.55-56).

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

При цьому, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають матеріалам справи, а саме:

-посилання суду, що пошкоджена права передня частина автомобіля «Ford Tranzit», спростовується даними, які зазначені в схемі ДТП, де зазначено, що пошкоджений тільки лівий бік цього автомобіля;

-ці висновки також не відповідають фотознімкам, наявних в матеріалах справи, з яких вбачається, що пошкодження автомобіля «Ford Tranzit» починається з середини лівого боку кузову з переходом на ліву частину кабіни. Передня частина пошкоджена лише у автомобіля «Mitsubishi Lancer»;

-зі схеми ДТП видно, що ОСОБА_3 завершував маневр повороту ліворуч і вже з`їхав передньою частиною автомобіля на ґрунтову дорогу;

-суд не надав належну оцінку поясненням водія ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , які неспроможні з технічної точки зору (а.с.61-63).

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник Міркун С.М. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Інтереси ОСОБА_4 в апеляційному суді представляли захисники ОСОБА_1 та Курінна В.В., які заперечували проти задоволенняапеляційної скарги і просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Також в суді апеляційної інстанції і захисник Боржемського В.Ф., і потерпілий ОСОБА_3 подали клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи (а.с.109-110, 111-113).

Дане клопотання судом відхилено протокольною ухвалою, не виходячи до нарадчої кімнати, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи вбачається, що як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 приймали участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції, надавали свої пояснення, заявлялося клопотання про витребування доказів, яке судом було задоволено. Між тим, клопотання про призначення судової експертизи ніхто з них не подавав, і на розгляді районного суду воно не було.

В своїх письмових клопотаннях та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, заявники не зазначили підстави поважності ненадання суду першої інстанції клопотання про призначення експертизи.

Наведені обставини виключають можливість задоволення клопотання та призначення по справі автотехнічної експертизи на стадії апеляційного розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №202422 від 19 вересня 2019 року водій ОСОБА_4 19 вересня 2019 року о 06год. 30хв., керуючи автомобілем «MITSUBISHI Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , 245 км. + 800 м. по а/д М15 Одеса-Рені (на Бухарест), перед початком маневру «обгін» не переконався в тому, що автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , що їхав попереду, подав сигнал про намір повороту наліво, в результаті чого в момент повороту сталося зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.14.2б. ПДР (а.с.2).

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень п.14.2б. ПДР України та закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного:

- ОСОБА_4 свою вину не визнав, вважав, що адміністративне правопорушення він не скоював. Перед початком маневру «обгін» він своєчасно подав сигнал світловим покажчиком повороту про зміну напрямку руху. Переконавшись, що автомобіль «Ford Transit», що їхав попереду, не подає ніяких сигналів про зміну напрямку руху, він почав виконувати маневр «обгін». При здійсненні маневру «обгін» з включеним світловим покажчиком повороту, він, побачивши перебуваючи близько до задньої частини автомобілю «Ford Transit», що автомобіль «Ford Transit» включив сигнал світового покажчика повороту, прийняв заходи екстреної зупинки транспортного засобу, однак автомобіль «Ford Transit» почав маневр повороту, що і спричинило зіткнення транспортних засобів. Вважав причиною ДТП є порушення ПДР водієм ОСОБА_3 , а саме, п.10.1; 10.4; 9.4; п.п. 9.2.б.;

- ОСОБА_3 , в свою чергу, стверджував, що перед здійсненням повороту ліворуч він спочатку включив лівий поворот, впевнився в безпеці такого маневру; огні автомобілю були далеко та вже при виконанні повороту почув звук удару. Автомобіль «MITSUBISHI Lancer» пересувався із великою швидкістю, у зв`язку із чим водій не міг бачити світового покажчика повороту на його автомобілі;

- свідок ОСОБА_5 пояснив, що під час зіткнення транспортних засобів він знаходився на задньому сидінні автомобіля «MITSUBISHI Lancer». Він не бачив світового покажчика повороту на автомобілі «Ford Transit», що рухався попереду в одному напрямку. Вказав, що водій ОСОБА_4 почав маневр «обгін» за 200 метрів, включив світовий покажчик повороту. Транспортних засобів, що рухалися б у зустрічному напрямку, не було, швидкість автомобіля «MITSUBISHI Lancer» була біля 80 км/год.;

- згідно схеми ДТП та наявним фотокартках пошкоджено передню ліву частину автомобілю «Ford Transit» та передню праву частину автомобілю «MITSUBISHI Lancer»;

- версія ОСОБА_4 про те, що при здійсненні ним маневру «обгін» автомобіль «Ford Transit» під керуванням ОСОБА_3 , який їхав попереду, почав здійснювати маневр «повороту», що і спричинило зіткнення транспортних засобів, є більш доказаною, оскільки під час зіткнення постраждала саме передня ліва частина автомобілю «Ford Transit»;

- доказів того, що водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом перед початком маневру «обгін», не переконався в тому, що автомобіль «Ford Transit» подав сигнал про намір повороту наліво, суду надано не було.

При цьому, суд керувався вимогами п.п.«б» п.2.3, п.п.б п.9.2, п.п.9.4, 10.1, 10.4, 14.2.б ПДР, п.26 постанови «Про практику. застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 та ст.ст.124, 251 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, пояснення учасників ДТП та свідка, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції невірно послався на пошкодження правої передньої частини автомобіля «Ford Tranzit», хоча зі схеми ДТП та фотознімків вбачається, що пошкоджений тільки лівий бік цього автомобіля, не відповідають дійсності, оскільки в постанові судом неодноразово зазначено про пошкодження саме передньої лівої частини автомобіля «Ford Tranzit».

Тверд ження в апеляційній скарзі про те, що пошкодження автомобіля «Ford Tranzit» починається з середини лівого боку кузову з переходом на ліву частину кабіни, не відповідають фотознімкам з місяця ДТП.

Так, з наявного в матеріалах справи фотознімка видно, що у автомобіля «Ford Tranzit» пошкодження починаються з його лівої передньої частини (бамперу) , а не з середини лівого кузову, як вважає апелянт (а.с.24).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належну оцінку поясненням водія ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , які неспроможні з технічної точки зору, є безпідставними, оскільки суд, проаналізувавши їх пояснення, надав їм належну правову оцінку в мотивувальній частині постанови.

Посилання ОСОБА_3 на те, що під час зіткнення він завершував маневр повороту ліворуч і вже навіть з`їхав передньою частиною на ґрунтову дорогу, що також підтверджується слідами юзу автомобілів, є безпідставними, оскільки не відповідають схемі місця ДТП, складеною інспектором поліції.

Відповідно до даної схеми зіткнення відбулося на лівій смузі дороги, та тільки вже після зіткнення автомобілі з`їхали на ґрунтову дорогу, що і підтверджується слідами юзу автомобілів (а.с.3).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 19 вересня 2019 року, керуючи автомобілем «MITSUBISHI Lancer», порушив норми п.14.2б ПДР.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков