Справа № 740/4510/19 Головуючий у 1 інстанції Пантелієнко В. Г.
Провадження № 33/4823/9/20
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто у дохід держави судовий збір у сумі 384,20 грн.

Як встановив суд, 01.09.2019 року, близько 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Жовтнева в с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, керував автомобілем марки «FAW CA 1031», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на велику рогату худобу (корову), чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом не перевірені обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та інші дані, які мають значення для вирішення справи, а рішення суду не відповідає вимогам ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП.

Зокрема, судом 1 інстанції не враховано той факт, що раніше даний протокол про адміністративне правопорушення неодноразово повертався до відділу поліції через невідповідність його вимогам ст. 256 КУпАП, в тому числі і положенням п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.20005 року, оскільки в ньому не вказані відомості про велику рогату худобу із зазначенням її індивідуальних характеристик; законного володільця; заподіяних ушкоджень великої рогатої худоби із врахуванням приписів ст. 124 КУпАП; у відповідній графі не зазначені відомості про свідків, потерпілих, яким заподіяна шкода внаслідок ДТП; не зазначено місце зіткнення; підстави перебування ВРХ на дорозі та дотримання її правил перегону. Зазначені недоліки, вказані в постановах суду, виконанні не були.

Крім того, суд, як на докази вини, посилається на протокол про адміністративне правопорушення, який, на думку апелянта, є недопустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Його пояснення, на які суд послався у постанові як на доказ, не можуть свідчити про його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Пояснення ОСОБА_2 щодо його руху на великій швидкості також не є належними доказами, оскільки є її суб`єктивною оцінкою. До того ж його швидкість була 30-40 км/год. Окрім іншого, він та ОСОБА_2 не допитувались у судовому засіданні та про кримінальну відповідальність не попереджались.

Однією із ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є заподіяння шкоди, проте ОСОБА_2 з розміром шкоди взагалі не визначалась. Разом з тим, ветеринарним лікарем оглядалась її корова та складався акт огляду від 02.09.2019 року про відсутність у тварини ушкоджень та загрози здоров`ю, за виключенням збитого рогу, яким вона боднула його автомобіль. Враховуючи, що він не містить ніякої доказової інформації та свідчить про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, то ОСОБА_2 даний акт суду і не надала.

Вказує, що ОСОБА_2 переганяла корів без повідка по його смузі руху, що є порушенням вимог ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», п. 7.6 Правил дорожнього руху, Наказу «Про затвердження Правил охорони праці у тваринництві. Велика рогата худоба». На думку апелянта, саме дії ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку із даною ДТП, а оскільки вона була погоничем корів, то і являється суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначені вище обставини свідчать про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В порушення вимог ст. 268 КУпАП судом першої інстанції проведено судовий розгляд справи за його відсутності, не зважаючи на подану ним заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням на стаціонарному лікуванні.

Оскарживши постанову суду поза строками апеляційного оскарження, ОСОБА_1 просить його поновити, визнавши причини пропуску поважними, оскільки постанову суду він отримав 03.12.2019 року, що підтверджується інформацією Укрпошти.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню через поважність його пропуску, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що того дня він рухався з дотриманням Правил дорожнього руху, зокрема, швидкість його руху була 40 км/год. Коли він побачив стадо корів, то зменшив швидкість аж до повної зупинки транспортного засобу. Коли поміж корів була вільна дорога, він продовжив рух, але одна з корів почала переходити дорогу, зачепивши його транспортний засіб рогом. Вважає, що його вини немає, оскільки ОСОБА_2 переганяла корів без дотримання Правил дорожнього руху, зокрема п. 7.6, та без повідка, чим порушила правили вигону тварин.

Також намагалися вирішити питання мирним шляхом, але ціна питання була зависокою.

Допитана судом апеляційної інстанції в якості потерпілої ОСОБА_2 пояснила, що 01.09.2019 року вона з іншими пастухами виганяла корів на пасовище. Назустріч стада на великій швидкості рухався вантажний автомобіль, який, не зупиняючись, намагався об`їхати корів, маневруючи поміж ними, але йому цього зробити не вдалося, і транспортний засіб збив одну корову, яка впала на асфальтне покриття, підвелася і, злякавшись побігла. У неї був збитий ріг та подряпана одна нога. На корову є паспорт. На даний час корова у задовільному стані.

Крім того потерпіла повідомила, що після наїзду ОСОБА_1 зупинився і сказав, що це сталося випадково та поїхав у своїх справах. Вирішити питання мирним шляхом він відмовився, тому викликали працівників поліції.

Згідно даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «FAW CA 1031», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на велику рогату худобу (корову), чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху (а.с. 5).

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки не зазначення в ньому законного володільця тварини, індивідуальних характеристик великої рогатої худоби, заподіяних ушкоджень великої рогатої худоби, відомостей про свідків та потерпілих, яким заподіяна шкода внаслідок ДТП, не спростовує фактичних обставин, які вказані в ньому, та вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Актом ветлікаря Вертіївської дільничної лікарні ветеринарної медицини від 02.09.2019 року встановлено, що при клінічному огляді тварини виявлено, що в телиці збитий башмак лівого рогу і здерта шкіра на правому ліктьовому суглобі розміром в діаметрі 2 см. Переломів, тріщин ребер, кінцівок не виявлено. На момент огляду тварина клінічно здорова (а.с. 40).

Зі змісту акту вбачається, що у тварини мали місце ушкодження, що спростовує твердження апелянта про відсутність заподіяної потерпілій шкоди, яка є ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Схемою місця ДТП зафіксовано напрямок руху автомобіля та його розташування на проїжджій частині до ДТП та після даної ДТП, зазначено місце зіткнення та зафіксовані механічні пошкодження автомобіля (а.с. 10).

Вказані документи оформлені на місці події, підписані його учасниками, які зауважень під час їх складання не мали.

Судом 1 інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, з чим погоджується і апеляційний суд, що водій, керуючи своїм транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, тобто, не дотримався вимог п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені в матеріалах справи, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майн.

Фактичні дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі до нього та поясненнях потерпілої, що маються в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення та досліджені апеляційним судом, наявні механічні пошкодження транспортного засобу свідчать про порушення Правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_1 , який під час руху не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху. Докази в цій частині не є суперечливими, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують вину водія. Допущене порушення знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, спростовуються вище вказаними доказами. Доводи його про невинуватість апеляційний суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. Посилання апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не за його вини, а через порушення ОСОБА_2 правил вигону тварин, не заслуговує на увагу.

Розгляд даної справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою. Твердження апелянта про наявність в діях ОСОБА_2 будь-яких порушень, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, відносно якої протокол про адміністративне правопорушення не складався, не може оцінюватися судом.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надано.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщався про місце і час розгляду справи.

Зокрема, матеріалами справи встановлено, що дана справа призначалась до розгляду у судовому засіданні неодноразово, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлявся про день та час розгляду справи, про що свідчать відповідні розписки (а.с. 12, 15) та заяви останнього про перенесення розгляду справи (а.с. 11, 15).

За клопотанням ОСОБА_1 судом було відкладено розгляд справи до 25.11.2019 року. В цей день, до початку розгляду справи, ОСОБА_1 подав до канцелярії суду заяву про повторне відкладення розгляду справи в зв`язку із знаходженням на стаціонарному лікуванні, при цьому підтверджуючих документів суду не надав.

Тому 25.11.2019 року судовий розгляд справи відбувся без ОСОБА_1 і в даному випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, враховуючи його поведінку та зважаючи на вимоги ст. 268 КУпАП, якою встановлено, що явка останнього до суду не є обов`язковою.

Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об`єктивно, тому твердження апелянта про порушення судом норм законодавства, що регулює розгляд справ про адміністративне правопорушення, не приймаються до уваги.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова