П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2020 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Мельниченко Л.А., за участю ОСОБА_1 її адвоката Санченка Р.Г., ОСОБА_2 та його адвоката Романюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2019 року близько 15 години 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по перехрестю бул. Перова з вул. А.Навої в м. Києві, при розвороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 13 жовтня 2018 року близько 15 години 10 хвилин вона керувала автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_3 . На перехресті бул. Перова з вул. А.Навої в м. Києві вона здійснювала розворот за автомобілями, які повертали на вул. А.Навої. Із-за останнього автомобіля на великій швидкості виїхав автомобіль «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у напрямку масиву «Троєщина», та вдарив у правий бік її автомобіль. Після ДТП вона категорично заперечувала свою вину у вчиненні зіткнення та наполягала, що винен саме водій ОСОБА_2 . Однак, після ознайомлення у суді з висновками автотехнічної експертизи та допиту експерта, вона погодилась з тим, що допустила порушення правил дорожнього руху, які, в тому числі, призвели до вчинення ДТП. Вона наполягає на тому, що погоджується з висновком експерта про те, що зіткнення автомобілей відбулося внаслідок порушення правил дорожнього руху як нею, так і водієм ОСОБА_2 .

У судовому засіданні водій ОСОБА_2 пояснив, що 13 жовтня 2018 року близько 15 години 10 хвилин він керував автомобілем «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 . Рухаючись з дозволеною швидкістю по бул. Перова в напрямку масиву «Троєщина» в м. Києві, він перетинав на зелений сигнал світлофору перехрестя бул. Перова з вул. А.Навої. В цей час, водій автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснила маневр розвороту не переконавшись, що це буде безпечним, тим самим не залишила йому можливості безпечно проїхати перехрестя. Крім того, на його думку, водій ОСОБА_1 здійснювала розворот з порушенням правил дорожнього руху, оскільки це суперечило вимогам наявних дорожніх знаків та відбувалося біля пішохідного переходу. Після ознайомлення у суді з висновками автотехнічної експертизи та допиту експерта, він не наполягав на тому, що ОСОБА_1 здійснювала маневр розвороту у невстановленому для цього місці. Однак, він категорично заперечував висновки експерта про порушення ним правил дорожнього руху, які в тому числі привели до зіткнення автомобіля. Він наполягав, що експертом було невірно встановлено момент виникнення небезпеки для руху його автомобіля, внаслідок чого, експерт зробив хибні висновки при експертному дослідженні. Він наполягає, що у вчиненні ДТП винна лише водій ОСОБА_1 .

Крім того, у судовому засіданні були досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 251809 від 13 жовтня 2019 року; у схемі дорожньо-транспортної пригоди та додатків до неї; у поясненнях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 13 жовтня 2019 року; у відеозапису на відеодиску з камер спостереження з місця події; у фотографіях з місця дорожньо-транспортної пригоди; у схемах режимів роботи світлофору на перехресті бул. Перова з вул. А.Навої.

Крім того, у судовому засіданні були задоволенні клопотання адвокатів Санченка Р.Г . та Романюк В.В . про те, що для правильного та об`єктивного розгляду справи необхідні спеціальні технічні знання в галузі автотехнічних досліджень, насамперед, для встановлення механізму настання ДТП, а тому необхідно провести автотехнічну експертизу.

У судовому засіданні всіма учасниками було узгоджено коло питань, які ставилися на вирішення експерту, та за спільною згодою була визначена установа для проведення експертного дослідження - Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України.

Як вбачається з висновку судової автотехнічної експертизи №19/12/1-35/36-СЕ/20 від 06 квітня 2020 року:

« 1. У даній дорожній обстановці відповідно до відеозапису «ДТП_ Перова_Навои.mp4» швидкість руху автомобіля «Hyundai Sonata» під керуванням водія ОСОБА_2 при виїзді на перехрестя становила 93…103 км/год.

2. Показання водія автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 зазначені у постанові про призначення судової автотехнічної експертизи щодо наведеного в них механізму розвитку даної ДТП, з технічної точки зору, спроможні. Питання щодо встановлення технічної спроможності швидкості руху автомобіля «Hyundai Sonata» перед зіткненням не вирішувалося з причин, наведених у дослідницькій частині висновку.

3. Показання водія автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 зазначені у постанові про призначення судової автотехнічної експертизи щодо наведеного в них механізму розвитку даної ДТП, з технічної точки зору, спроможні.

4. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.9 б), 12.3 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України.

5. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 повинна була дати дорогу зустрічним транспортним засобам, тобто діяти відповідно до вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

6. Відповідно до відеозапису «ДТП_ Перова_Навои.mp4» момент в`їзду автомобіля «Toyota Corolla» в середню смугу руху бул. Перова по напрямку руху автомобіля «Hyundai Sonata» зафіксовано на кадрі відеозапису № 2375 (зображення 10), у той же час встановити відстань між транспортними засобами в цей момент не представилося можливим, з причин наведених у дослідницькій частині висновку.

7. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 12.4, 12.9 б), 12.3 Правил дорожнього руху України.

8. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, дані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

9. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

10. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

11. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 16.6 Правил дорожнього руху України, дані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.»

Адвокат Романюк В.В. та ОСОБА_2 категорично не погодилися з висновками експертизи та заявили клопотання про допит експерта, який проводив дослідження, у судовому засідання.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_4 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність пояснив, що він працює заступником завідуючого відділенням автотехнічних експертиз ДНДЕКЦ МВС України, його експертний стаж більше 10 років, він повністю підтвердив висновки, які він зробив за результатами проведення експертизи у цій справі, зазначивши літературу та методики, які він використовував. Він наполягав, що згідно проведених розрахунків за матеріалами справи, фото та відеозаписами, було встановлено, що водій ОСОБА_2 рухався по перехрестю з порушенням швидкісного режиму, а саме при допустимій швидкості 50 км/г, водій перетинав перехрестя зі швидкістю 93…103 км/г. Крім того, згідно правил дорожнього руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку. У даній дорожній обстановці момент небезпеки для руху водієві автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 виникає саме з моменту виявлення виконання маневру розвороту зустрічного транспортного засобу (Зображення 9). Зображення 13 кадр 2340 вказує, що саме тут виникла небезпека у русі для водія ОСОБА_2 , оскільки видно, що автомобіль «Toyota Corolla» під керуванням ОСОБА_1 розпочав маневр і ліва крайня смугу руху в цей час вільна, а коли вже вона здійснювала розворот авто, то з`явився автомобіль «Hyundai Sonata». Крім того, згідно зображення 10 кадр № 2375 для автомобіля «Hyundai Sonata» під керуванням ОСОБА_2 момент небезпеки для руху виник з моменту початку виконання повороту ліворуч автомобіля «Toyota Corolla» під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 вже бачив радіус розвороту автомобіля «Toyota Corolla», вже було видно по траєкторії розвороту та заїзду автомобіля у другу смугу, що автомобіль не зможе розвернутися у крайній лівій полосі руху. ОСОБА_2 повинен був реагувати на конкретну небезпеку.

Водій ОСОБА_2 повинен був рухатись по бул. Перова зі швидкістю, яка не перевищує 80 км/г, а в момент виїзду на перехрестя бул. Перова та вул. А.Навої зі швидкістю, яка не перевищує максимально допустиму в умовах населеного пункту, 50 км/г, а з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, тобто діяти згідно вимог п.п.12.4, 12.9 б), 12.3 та дорожнього знаку 3.29. Правил дорожнього руху. А водій автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці, виконуючи розворот на перехресті на дозволяючий сигнал світлофору повинна була надати дорогу зустрічним транспортним засобам, тобто діяти відповідно до вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з висновком експертизи та поясненням експерта, наполягаючи на тому, що вони хибні, необґрунтовані та суперечать Правилам дорожнього руху України, адвокат Романюк В.В. заявила клопотання про призначення повторної експертизи, проведення якої просила доручити експертам КНДІСЕ, а на вирішення поставити єдине питання - Коли виник момент небезпеки для руху водієві автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_2 .?

В подальшому, адвокат змінила своє клопотання та просила призначити додаткову експертизу, а в разі відмови в задоволенні її клопотання просила визнати висновки експертизи неналежним доказом.

Обговоривши клопотання, вислухавши обґрунтування та думку ОСОБА_5 , який підтримав клопотання адвоката, думку водія ОСОБА_1 її адвоката Санченка Р.Г, які категорично заперечували щодо задоволення клопотання, були прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Саме за клопотаннями адвокатів, у тому числі і Романюк В.В. , у цій справі була призначена судова автотехнічна експертиза. За спільною згодою всіх учасників було узгоджено коло питань, які ставилися на вирішення експерту, та, з урахуванням навантаження та строку проведення експертиз, визначена установа для проведення експертного дослідження - Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України. Після отримання висновку, з яким не погодилася адвокат Романюк В.В. та водій ОСОБА_2 , з метою усунення протиріч, у судовому засіданні був допитаний експерт, який проводив це експертне дослідження. Фактично клопотання адвоката та її питання під час допиту експерта зводилися до її незгоди з висновками експерта, на її думку, неправильним використанням експертом спеціальної літератури та неправильного проведення дослідження, у чому вона намагалася впевнити як учасників процесу, так і самого експерта.

В той же час, як під час проведення експертизи, так і у судовому засіданні, експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, надав пояснення щодо стажу своє роботи та отриманих кваліфікації експерта, щодо літератури та методик, які він викоритовував під час дослідження, та в повному обсязі підтримав свій висновок.

Відповідно до п.1.4 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом МЮУ від 08 жовтня 1998 року № 53/5 ( у редакції від 26 грудня 2012 року № 1950/5). Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Крім того, не було надано ніяких мотивів та аргументів, які б ставили під сумнів кваліфікацію експерта та давали підстави для визнання висновку завідомо неправдивим.

Крім того, відповідно до вимог 1.2.13. Інструкці, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

З урахуванням мотивів адвоката та вимог діючого законодавства відсутні підстави для призначення додаткової експертизи у цій справі, в тому числі і її проведення в іншій експертній установі. А тому відсутні підстави для визнання висновків експертизи неналежним доказом.

Крім того, у судовому засіданні адвокат Санченко Р.Г. заявив клопотання про направлення справи про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції у місті Києві для складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_5 , а після повернення справи, продовжити її розгляд та вирішити по суті.

Обговоривши клопотання, вислухавши обґрунтування та думку ОСОБА_1 , яка підтримала клопотання адвоката, думку водія ОСОБА_2 та його адвоката Романюк В.В., які категорично заперечували щодо задоволення клопотання, було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Вимогами ст.278 КУпАП визначено обсяг дій судді при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення Саме в цій частині судового розгляду суддя може прийняти рішення про повернення справи про адміністративного правопорушення до органу, який надіслав, з мотивів неможливості її призначити до розгляду у цьому суді. В подальшому, направлення матеріалів справи, передбачено тільки вимогами ст. 253 КУпАП, прокурору у разі встановлення ознак кримінального правопорушення. В решті випадків, суддя за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення виносить одну з постанов, передбачених ч.1 ст. 284 КУпАП, а саме: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Каrelin v/ Russia», заява № 926/08), коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не має змоги уточнювати, відредактовувати протокол.

Тому суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання адвоката.

Однак, це не позбавляє права зацікавлених осіб самостійно звернутися з відповідною заявою та копією матеріалів до органів поліції.

Будь-яких інших доказів та клопотань надано не було, тому суддя приймає рішення на наявних та досліджених у судовому засіданні доказах, які знаходяться у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог, п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення відносно щодо ОСОБА_1 було складено 13 жовтня 2019 року, та адміністративне правопорушення мало місце 13 жовтня 2019 року, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В свою чергу, суддя враховує, що Законом України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.33-35, 38, 40-1, 124, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Л.А. Мельниченко