Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3232/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,

за адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2020р. близько 15.20 години по вул.Миру в с.В.Копаня, Виноградівського району громадянин ОСОБА_2 на автомобілі марки «Мерседес Бенц Спрінтер», р.н. НОМЕР_1 надав послуги з перевезення пасажирів по маршруту м.Виноградів-с.В.Копаня без ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом з метою отримання прибутку без ліцензійної картки та ліцензії.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності про час, місце і день розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, хоча про місце і час розгляду даної справи повідомлений належним чином.

При цьому суд зазначає, що в попереднє судове засідання, яке було призначене судом на 11.12.2020р. ОСОБА_3 також не з`явився, проте подав заяву про відкладення слухання справи з метою укласти угоду з адвокатом, у зв`язку з чим засідання було призначене 24.12.2020р. на 8.30 годину. Проте ОСОБА_2 знову не з`явився, причини не явки до суду не повідомив, а відтак, з огляду на те, що 25.12.2020р. спливають процесуальні строки накладення адмінстягнення, суд вважає за необхідне справу розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Згідно до вимог ст.ст.245,252 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі який встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП про розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення свідків та дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 №087263 від 25.09.2020р., який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів у справі, дослідивши інші письмові докази у справі суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 дійсно 25.09.2020р. в с.В.Копаня по вул.Миру був зупинений працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області під час перевезення ним на автомобілі пасажирів по маршруту М.Виноградів-Хуст, при цьому ліцензійної картки чи ліцензії на перевезення яких не мав.

Зазначенні обставини підтвердили у суді і допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зокрема показали, що 25.09.2020р. їхали на мікроавтобусі, яким керував В.Дубровка в м.Хуст, за проїзд на якому вони сплатили по 15 грн. кожен. Таку саме суму сплатили і інші пасажири мікроавтобуса, а відтак суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУаАП, що достовірно стверджено зібраними матеріалами /а.с.1-4/.

Зокрема, суд виходить з того, що норма ст.164 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди),що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до положень п.п.5,6 ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, спрямований на забезпечення реалізації єдиної державної політики у сфері ліцензування, захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Пунктом 24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягає, зокрема, і перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Між тим, адміністративним правопорушенням відповідно до вимог ст.9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об`єктивною стороною правопорушення.

Відповідно до ч.2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст. 14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.1Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Статтею 6 ч.12 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України "Про автомобільний транспорт", встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні на водія покладено обов`язок: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те осадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов`язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб`єктом господарювання.

Згідно з ч. 1 ст.20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів або вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна та державна реєстрація відповідно до вимог діючого законодавства.

Отже, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП.

Отже, за таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що винна ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП повністю доведена, а кваліфікація його дій працівниками поліції - є вірною.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З врахуванням обставин вчинення правопорушення, даних про особу ОСОБА_3 , відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, враховуючи мету адміністративного стягнення, суд приходить до переконання, що на нього слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.164 ч.1 КУпАП у вигляді мінімального штрафу без застосування додаткової міри стягнення- конфіскації.

Відповідно до ст.ст.40-1,283 КУпАП, ст. 4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

У відповідності до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та керуючись ст.ст.164 ч.1, 245,252,268,280,283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17.000,00 грн. без конфіскації.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження або опротестування постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або протесту прокурора, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.32 КУпАП України. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяА. А. Надопта