ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/943/20 Справа № 204/3421/20 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Яструба О.П. на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року водій ОСОБА_1 09 квітня 2020 року о 09 год. 30 хв. в м. Дніпрі по вул. Енергетичній, буд. 16 керував автомобілем Ford Scorpio, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння відповідно до висновку № 1679 від 09 квітня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Яструб О.П. просять поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку зазначають, що про розгляд справи стало відомо після отримання 19 червня 2020 року поштового листа, в якому знаходився виклик до суду на 17 червня 2020 року. За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду, де йому було повідомлено про прийняття оскаржуваного рішення, сам текст постанови було надано 01 липня 2020 року, після чого ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак через відсутність довідки про доходи, рішення про призначення адвоката не приймалось та після надання 14 липня 2020 року довідки про доходи було призначено адвоката для надання правової допомоги. 15 липня 2020 року було подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 16 липня 2020 року матеріали справи були надані для ознайомлення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказують, що про місце та час судового розгляду справи ОСОБА_1 не знав, доказів про те, що йому направлялись повідомлення про розгляд справи, матеріали не містять. Зазначає, що жодних документів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в присутності ОСОБА_1 не складалось, огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводився, акт огляду не складався. Звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_1 було направлено до найближчого закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння шляхом проведення лабораторних досліджень, проте жодного акта медичного огляду щодо ОСОБА_1 не існує. Вказує, що дані, отримані в результаті тестування, є лише попереднім результатом, для отримання заключного результату необхідно проводити лабораторні дослідження, чого зроблено не було. Вказує, що сам по собі відеозапис, долучений до матеріалів справи, за відсутності належного і повного акту огляду особи не може бути покладений в основу доведеності вини особи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 червня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 , апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 20 липня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності учасників справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 01 липня 2020 року та адвоката Яструба О.П. було призначено для надання ОСОБА_1 правової допомоги 14 липня 2020 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14 липня 2020 року № 0404-0001515, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів огляду на стан сп`яніння від 29 квітня 2020 року; відеозаписом з бодікамери поліцейського; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи в апеляційній скарзі стосовно порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи є безпідставними з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416747 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська о 09 год. 00 хв. 17 червня 2020 року, про що свідчить відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення про направлення його ОСОБА_1 поштою.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду не заперечував факт отримання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416747 від 19 травня 2020 року.

Враховуючи викладене суд першої інстанції мав змогу розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, а саме поліцейським не запропоновано та не проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не складено акту за результатами огляду на стан сп`яніння, є безпідставними, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачено у випадку встановлення у особи стану наркотичного сп`яніння проведення огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та складання акту за результатами такого огляду. Так, відповідно до п. 12 розділу ІІ зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку щодо результатів огляду на стан сп`яніння вимогам закону, зокрема, жодного акта медичного огляду щодо ОСОБА_1 не існує; дані, отримані в результаті тестування, є лише попереднім результатом, для отримання заключного результату необхідно проводити лабораторні дослідження, чого зроблено не було, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 7, 8, 15, 16 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Як встановлено з матеріалів справи на підставі отриманих лабораторних досліджень 09 квітня 2020 року було складено акт медичного огляду №1679 та на підставі нього 29 квітня 2020 року видано медичний висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння.

Також необхідно зазначити, що у випадку сумнівів щодо достовірності результатів лабораторних досліджень ОСОБА_1 також мав змогу пройти медичний огляд в іншому медичному закладі, але своїм правом не скористався.

Крім того, вищевказаними пунктами не встановлено обов`язок складення медичного висновку в день направлення особи на огляд, а зазначено, що медичний висновок складається в будь-якому випадку незалежно від результатів лабораторних досліджень та встановлення наявності чи відсутності сп`яніння, разом з цим, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Крім того, як слідує з матеріалів справи 04 травня 2020 року за вих. № 5241/41/19/01-2020 на ім`я ОСОБА_1 було направлено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на 19 травня 2020 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення та у зв`язку з неявкою останнього протокол було складено за його відсутності та копію протоколу направлено ОСОБА_1 поштою.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер, у зв`язку з чим оцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захиснику Яструбу О.П. строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Яструба О.П. залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот