ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у справі про адміністративне правопорушення

03 січня 2020 р. м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2019 року о 16 годині 45 хвилин у м. Марганець по вул. Київській ОСОБА_1 керував мопедом "HONDA DIO" з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.9 (а) Правил Дорожнього Руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 до суду неодноразово не з`являвся, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотань від нього не надходило.

У своїх поясненнях, наданих ним на ім`я начальника Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Половинка Д.Р. зазначив, що 21.11.2019 року о 16.45 годині він рухаючись по вул. Київська, 159 в м. Марганець керував мопедом "Хонда Діо27" без застебнутого мотошолому, також не мав при собі водійського посвідчення, оскільки його не отримував. Напередодні вживав спиртні напої, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 5 розділу 2 вказаної Інструкції передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пункт 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі пункту 6 розділу ІХ наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я , поліцейський в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП про адміністративні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №272546 від 21.11.2019 року; рапортом працівника поліції; актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вони зазначили про обставини, за яких останнім було скоєно вказане адміністративне правопорушення, долученими до матеріалів справи, а також письмовими поясненнями самого правопорушника, відповідно до яких він дійсно вчинив зазначене правопорушення за вищевикладених обставин.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - не встановлено.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Оскільки ОСОБА_1 водієм транспортного засобу не являється, так як він не отримував посвідчення водія, що підтверджується інформацією Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, то стягнення йому слід призначати, як іншій особі, яка керувала транспортним засобом.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особливу суспільну небезпеку, яку становлять водії, що керують транспортними засобами у стані сп`яніння, особу ОСОБА_1 те, що до адмінвідповідальності його притягнуто вперше, всі обставини справи в їх сукупності вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовийзбір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.24, 33, ст.40-1 , ч. 1 ст. 130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384,20 гривень.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно не сплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП , витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула