ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4940/20
Номер провадження № 33/819/268/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

за участю захисника Мельниченка М.С. в інтересах ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_1 ,

захисників Сініло Т.В., Сідєльнікова Є.І. в інтересах ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу захисника Мельниченка М.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою щодо ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Мельниченко М.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального та матеріального права. В обгрунтування доводів указує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим у справі доказам. Зазначає, що обставини ДТП знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з порушенням ПДР водієм автомобіля «Mercedes-Benz E 220» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , а саме: - Дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», згідно якого, водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобами, що рухаються по головній дорозі. Дати дорогу, у розумінні положень п.1.10 «дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. - п. 16.11 згідно якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти стягнення в межах санкції статті.

У запереченнях захисники Сініло Т.В., Сідєльнікова Є.І. вказують на необґрунтованість апеляційної скарги захисника Мельниченка М.С. в інтересах ОСОБА_1 , просять її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доводи захисника Мельниченка М.С., потерпілого ОСОБА_1 , які підтримали свої апеляційні вимоги, просили їх задовольнити, позиції захисників Сініло Т.В., Сідєльнікова Є.І. в інтересах ОСОБА_2 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення чи невчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилалися учасники процесу, чи висловлених ним доводів.

Зазначених вимог закону під час розгляду справи судом першої інстанції дотримано не було.

Дійшовши висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на висновок інженерно-транспортної експертизи, згідно якого, водій ОСОБА_2 , виїжджаючи на головну дорогу, при цьому маючи її оглядову видимість в 57 м., мав право вважати, що у разі виникнення транспортного засобу, який би рухався по головній дорозі зі швидкістю, яка не перевищувала б 60 км/год., йому вистачило б часу для закінчення свого маневру без створення перешкод для руху, тому враховуючи принцип презумпції невинуватості, вина ОСОБА_2 в порушенні п.п.2.1, 16.11 ПДР України належними та переконливими доказами не доведена.

Апеляційний суд вважає, що такий суду першої інстанції є неправильним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Переглянувши матеріали справи, апеляційний суд установив, що 13.03.2020р. о 16:40 год. в м. Херсоні на вул. Гагаріна 103, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.16.11 ПДР України, при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу з одностороннім рухом на вул. Гагаріна, не надав перевагу у русі т/з «Suzuki Grand Vitara» р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_1 та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Також слід зазначити, що відповідно до п.1.4. ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ПДР України.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270967 від 13.03.2020 року, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Bеnz», при виїзді на головну дорогу з одностороннім рухом, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі автомобілю марки «Suzuki Grand Vitara», що рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 , не визнаючи себе винним, не заперечував той факт, що він рухався на автомобілі «Mercedes-Bеnz» по другорядній дорозі вул. Кременчуцькій та виїхав перехрестя з головною дорогою по вул. Гагаріна. Стверджував, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України з боку водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» ОСОБА_1 , який не стежив за дорожньою обстановкою та при виникненні перешкоди не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, а також перевищив швидкість руху.

Надаючи перевагу цієї версії події ОСОБА_2 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона є сумнівною та суперечить ПДР України.

Так, з показаній водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» ОСОБА_1 убачається, що коли він рухався по головній дорозі та виїхав на перехрестя вул. Гагаріна та вул. Кременчуцькій в м. Херсоні, то з правого боку відносно його напрямку руху, раптово виїхав автомобіль «Mercedes-Bеnz», що рухався по другорядній дорозі, не зупиняючись перед перехрестям, та, не надаючи йому переваги у русі, здійснив виїзд на перехрестя, де допустив зіткнення з його автомобілем.

Обставини дорожньо-транспортна пригоди, зазначені водієм ОСОБА_1 , підтверджуються висновком інженерно-транспортної експертизи № 150-АТ від 30.04.2020 року щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Mercedes-Bеnz E 220 під керуванням ОСОБА_2 та «Suzuki Grand Vitara» під керуванням ОСОБА_1 , з якого убачається, що відповідно до показаній водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz E 220», мав технічну можливість попередити настання даної пригоди, шляхом виконання вимог пунктів 2.1 та 16.11 ПДР України, а водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» під керуванням ОСОБА_1 не мав технічної можливості попередити настання даної пригоди, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції про те, що автомобіль «Suzuki Grand Vitara» рухався по головній дорозі з перевищенням швидкості, чим було створено перешкоду для руху автомобіля Mercedes-Bеnz E 220, який виїжджав з другорядної дороги на головну, є сумнівним та ґрунтується на припущеннях, а також суперечить висновку вказаної вище експертизи, де у п.1 зазначено, що визначити, з якою швидкістю рухався перед зіткненням автомобіль Suzuki Grand Vitara під керуванням водія ОСОБА_1 , не представилось можливим.

Зазначені вище обставини підтверджують доводи апеляційної скарги захисника Мельниченка М.С. стосовно того, що обставини дорожньо-транспортної пригоди знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку через порушення ПДР України з боку водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_2 , а саме: - Дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», та п.16.11 ПДР України, які узгоджуються з показаннями водія ОСОБА_1 , висновком інженерно-транспортної експертизи, і з огляду на це відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд зазначає, що факт порушення п.16.11 ПДР України з боку водія автомобіля Mercedes-Benz E 220 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , не спростовано.

Матеріали справи не містять доказів щодо додержання ОСОБА_2 вимог п.16.11 ПДР України при виїзді з другорядної дороги на перехрестя з головною дорогою.

Згідно із ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

На підставі наведених доказів, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП., за обставин, встановлених під час апеляційного розгляду.

Тому доводи захисника Мельниченка М.С. про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, знайшли своє підтвердження.

Водночас, за змістом п.7 ст.247 КУпАП при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Отже, апеляційний суд за спливом строків, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення не вправі вирішувати питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП.

На час апеляційного розгляду, строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, з дня вчинення адміністративного правопорушення 13.03.2020 року, сплив 13.06.2020 року.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її слід скасувати та прийняти нову постанову, якою на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити за спливом строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП,протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

У зв`язку із чим, апеляційну скаргу захисника Мельниченка М.С. слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка М.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 скасувати на прийняти нову постанову.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити за спливом строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП України, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) Ю.М. Гемма