Єдиний унікальний номер судової справи 201/5593/20
Номер провадження 3/201/2814/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дніпропетровського ВП Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2020 року о 00 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, вчинила сварку, в ході якої виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою на адресу сина ОСОБА_2 , а також штовхала його руками, била по голові, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого у постраждалої особи виникли побоювання за своє життя та здоров`є, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На виконання вимог ст. ст. 268, 277, 277-2 КУпАП щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання, судом направлено судову повістку на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу та SMS-повідомлення на зазначений у протоколі номер телефону.

Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи про що свідчать наявні в матеріалах справи довідка про доставку SMS-повідомлення із судовим викликом до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Разом з цим, постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року про здійснення приводу ОСОБА_1 в судове засідання не виконана і остання до суду не доставлена, а отже, судом вичерпані всі передбачені законом можливості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно останньої та забезпечення її явки до суду.

Виходячи з положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши наявні матеріли справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне затримання АА №170398 від 02 червня 2020 року, заявою ОСОБА_3 від 02 червня 2020 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області про вчинення відносно нього його матір`ю ОСОБА_4 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 02 червня 2020 року, які підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , рапортом сержанта поліції поліцейського взводу 1 роти №4 ВУПП в Дніпропетровській області.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, вважаю, що у справі достатньо доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, всебічного і об`єктивного розгляду цієї справи.

Отже, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні інкримінованого правопорушення, визначаючи останній вид і розмір адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП враховую дані про особу правопорушника, ступень її вини, майновий стан та обставини, що обтяжують і пом`якшують її відповідальність.

З урахуванням викладеного, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі дотримання законів України, а так само попередження здійснення нею нових правопорушень необхідно застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0, 2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 33, 283, 284, 285, 287-289, 299 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська