Справа № 365/287/20 Номер провадження: 3/365/89/20
ПОСТАНОВА

іменем України

29.07.2020 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працездатного, працюючого в Згурівській селищній раді Київської області на посаді селищного голови, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

8 липня 2020 року (день виявлення правопорушення) по вулиці Українська, буд. 19 в смт. Згурівка ОСОБА_1 як селищний голова Згурівської селищної ради Київської області не надав інформації голові громадської організації «Центр громадських ініціатив Згурівщини» ОСОБА_2 на запит від 16.03.2020, якого отримав 31.03.2020, щодо надання копій відповідних рішень селищної ради та копій робочих проектів, чим порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон).

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

У судове засідання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень не надав. Суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1

Винність ОСОБА_1 , як посадової особи, у порушенні Закону, а саме, ненадання інформації, повністю доведена зібраними матеріалами справи, зокрема даними протоколу від 8 липня 2020 року, без номера, копіями заяви про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КУпАП від 13.05.2020, запиту на отримання публічної інформації від 16.03.2020, повідомлень Згурівської селищної ради від 06.04.2020 про продовження строків розгляду запиту та від 06.05.2020.

Із запиту голови громадської організації «Центр громадських ініціатив Згурівщини» ОСОБА_2 від 16.03.2020 вбачається, що 16.03.2020 він звернувся до Згурівської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації щодо надання копій відповідних рішень селищної ради та копій робочих проектів.

6 квітня 2020 року селищний голова Згурівської селищної ради ОСОБА_1 повідомив громадській організації «Центр громадських ініціатив Згурівщини» про те, що відповідь на запит буде надана протягом 20 робочих днів з дня отримання запиту (31.03.2020).

6 травня 2020 року селищний голова Згурівської селищної ради ОСОБА_1 повідомив громадській організації «Центр громадських ініціатив Згурівщини» про неможливість надання інформації, оскільки щодо запитуваної інформації діє обмеження доступу.

13 травня 2020 року громадська організація «Центр громадських ініціатив Згурівщини» звернулася до Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення винних осіб Згурівської селищної ради до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Статею 34 Конституції України гарантовано кожному право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Ст. 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 5 Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом, який є спеціальним Законом, який має пріоритет перед іншими законодавчими актами і повинен виконуватися усіма розпорядниками інформації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію».

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню кримінальному правопорушенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Вбачається, що запитувана потерпілим інформація не є інформацією з обмеженим доступом, конфіденційною або таємною, а відтак були відсутні перешкоди для її надання у встановленому Законом порядку та відповідні строки.

Зробивши системний аналіз ст.ст. 2, 12, 19 Закону можливо зробити висновок, що голова громадської організації мав право на отримання запитуваної ним інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Тим самим своїми діями ОСОБА_1 , як посадова особа, вчинив порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: ненадання інформації, є винним у вчиненні цього правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності.

Призначаючи вид стягнення, який необхідно накласти на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідно врахувати, що він є осою працездатного віку, працює та отримує заробітну плату, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не вбачається, тому на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідно накласти адміністративне стягнення з врахуванням характеру та тяжкості вчиненого правопорушення, обставин події та його особи, форми та ступеня його вини, у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, що є достатнім для досягнення мети, передбаченої статтею 23 КУпАП, а саме, щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

На підставі викладеного і керуючись ч. 2 ст. 212-3, ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 (двадцять п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 425 (чотириста двадцять п`ять) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Н.О. Денисенко