Справа № 206/5909/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.01.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Покровське матеріали справи, які надійшли з Самарського районного суду м. Дніпропетровська, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2019 року о 22 год. 50 хв. в м. Дніпро Самарський р-н вул. Романовського поблизу буд. 62, водій ОСОБА_1 керував ТЗ, марки ЗАЗ 110218, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та суду пояснив, що 12.10.2019 року він разом з друзями: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відпочивали та вживали алкоголь. За проханням ОСОБА_4 їм потрібно було їхати до м. Дніпро, на що він погодився та разом зі своїми друзями та ОСОБА_5 , який був за кермом автомобіля, поїхали до м. Дніпро. При в`їзді до міста у них спустила задня ліва шина, вони доїхали до найближчого освітлювального місця та зупинилися, аби поміняти колесо, так як вже був нічний час доби. Після зупинки до них під`їхав патрульний автомобіль, аварійні сигнали було ввімкнено, працівники поцікавилися причиною їхньої зупинки та попросили надати їм документи. ОСОБА_6 надав своє посвідчення та зазначив, що саме він був за кермом, та працівник ПП попросив документи на авто. Після того, коли він надав своє посвідчення працівник поліції почав складати протокол. Не заперечує проти того, що знаходився в стані алкогольного сп`яніння, але заперечує проти того, що був за кермом автомобіля, так як транспортним засобом не керував, за кермом був ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 надіслали клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в обґрунтування якого зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки обставини щодо порушення ним правил дорожнього руху які вказані працівником поліції у матеріалах справи не відповідають дійсності та були встановлені з порушенням порядку, що передбачені Законом, і не дають підстав вважати, доведеним «поза розумним сумнівом» наявність існування його вини, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього, з підстав встановлених п. 1 ст. 247 КУпАП України, що полягає в тому, що 12.10.2019 року близько 22.00 год. разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у якості пасажира власного автомобіля, під керуванням ОСОБА_7 їхав у м. Дніпро. При в`їзді до міста, у зв`язку з поломкою автомобіля ОСОБА_7 здійснив зупинку автомобіля для здійснення ремонту. Через декілька хвилин, також до вказаного місця на службовому автомобілі приїхали працівники патрульної поліції та наказали пред`явити документи на автомобіль які знаходились у його портмоне, разом з іншими документами, у тому числі із посвідченням водія. При цьому, інспектор поліції ОСОБА_11 самостійно діставши із портмоне документи на автомобіль та посвідчення водія, став складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, при цьому жодним чином не реагуючи на його пояснення та пояснення свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про те, що саме останній, а ніяк не він керував вказаним автомобілем до моменту його зупинки. Одночасно він не заперечував, що на кануні поїздки вживав алкогольні напої, тому враховуючи вимоги ПДР запропонував ОСОБА_7 керувати особистим автомобілем. Оскільки він, 12.10.2019 року автомобілем не керував, а тому вважає безпідставним та необґрунтованим притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, якого він не вчиняв, у зв`язку з чим просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 12.10.2019 року він попрохав ОСОБА_1 відвезти його до м. Дніпро, на що останній погодився, але так ОСОБА_1 був в нетверезому стані, сказав йому сісти за кермо автомобіля, на що він погодився. Після чого, разом з ОСОБА_1 та його друзями вони поїхали до м. Дніпро. При в`їзді до міста у них спустила задня ліва шина, вони доїхали до найближчого освітлювального місця та зупинилися, аби поміняти колесо, так як вже був нічний час доби. Після зупинки до них під`їхав патрульний автомобіль, аварійні сигнали було ввімкнено, працівники поцікавилися причиною їхньої зупинки та попросили надати їм документи. Він надав своє посвідчення та зазначив, що саме він був за кермом, та працівник поліції попросив документи на авто. Після того, коли ОСОБА_1 надав своє посвідчення працівник поліції почав складати відносно нього протокол. Працівникам поліції повідомляв, що саме він керував автомобілем, але вони навіть не слухали.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У відповідності до п. п.1, 6, 7 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3,4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Слід зауважити й про те, що на переконання суду, висловлюючи на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні.

В той же час, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Суд враховує та бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони підтверджуються поясненням свідка ОСОБА_7 , а також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який розпочинається з моменту, коли стоїть автомобіль, біля нього стоять люди, в тому числі свідок та ОСОБА_1 . Будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ - 110218 д/з НОМЕР_2 , суду не надано.

За таких обставин суд не може брати за основу протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, відеозапис з нагрудної камери поліцейського та пояснення свідків, які підтверджували той факт, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як доказ, оскільки останній цього не заперечував, а відтак враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях чи доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

У зв`язку з вищенаведеним справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з вищенаведеним і керуючись керуючись ст. ст. 33, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.С. Пустовар

Постанова набрала чинності „ _______" ________________20 ____року.

Строк пред`явлення постанови до виконання „______" ______________ 20____ року.