Справа № 638/6241/20
Провадження № 3/638/1901/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

01.05.2020 року близько 08:50 години ОСОБА_1 по пр. Перемоги, 70 м. Харкова, керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказавши про те, що за вказаних обставин був зупинений працівниками поліції, які вказали на порушення правил дорожнього руху через проїзд на червоний сигнал світлофора та відсутність ременя безпеки, в подальшому зазначили про наявність ознак наркотичного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що дома за місцем проживання перебувала дитина інвалід без стороннього догляду.

Вислухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 2.5 правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Також, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281511 від 01.05.2020 року підтверджуються зібраними у справі доказами, які досліджувалися у судовому засіданні, а саме письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що оглянутий в судовому засіданні та самим правопорушником не спростований факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння через брак часу у зв`язку з наявністю вдома дитини інваліда, суд відхиляє, оскільки фактично правопорушник відмовився від проходження такого огляду, а таку поведінку суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, зібрані у справі докази та оглянутий відеозапис з нагрудних камер працівників поліції підтвердили факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність діючим КУпАП, зокрема ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283,284,294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять гривень) грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП, строк звернення постанов про накладення адміністративних стягнень до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя