Справа № 266/3186/20
Провадження№ 3/266/1336/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Федотова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого старшим слідчим СУ ГУНП в Донецькій області, що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Захисник особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвокат Мироненко О.О., надав до суду письмові пояснення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130ч.1 КУпАП з зазначенням на таке.
Захисник звернув увагу суду, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних про здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Також вказав на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 523004 не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені працівниками поліції.
З відеоматеріалів справи вбачається, що при зупинці транспортного засобу, а також перед безпосереднім проведенням огляду у присутності свідків, представники УПП в порушення вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" - не вказали конкретні ознаки сп`яніння ОСОБА_1 . Таким чином, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, п.3 Розділу 1 Інструкції не було доведено, що ОСОБА_1 мав конкретні ознаки алкогольного сп`яніння (тобто не доведено наявність обов`язкових елементів об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення).
Під час складання протоколу , працівниками УПП в Донецькій області не були дотримані вимоги законодавства стосовно порядку виявлення ознак сп`яніння та огляду водіїв, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Так, з матеріалів справи вбачається, що після проведення огляду на місці, із застосуванням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 висловив незгоду із його результатами і просив направити його до найближчого закладу охорони здоров`я. Однак на цю правомірну вимогу ОСОБА_1 отримав чітку відмову працівника поліції.
Захисник зазначив, що згідно з положеннями ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Згідно з п. 8 Інструкції - форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Відповідно до п. 9 Інструкції - з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Положення ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином вважає, що працівники поліції не видали ОСОБА_1 направлення на огляд та не забезпечили доставку до відповідного закладу охорони здоров`я, що зумовлює недійсність результатів огляду, здійсненого на місці за допомогою спеціального технічного засобу.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення огляду особи на предмет стану сп`яніння на місці працівниками поліції було порушено вимоги інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу ( Drager Alcotest 6820). Так, на відеозаписах видно, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 в рамках одного тестування здійснити три видихи в мундштук приладу.
У п. 2.4. Інструкції з експлуатації Drager Alcotest 6820 зазначено, що прилад оснащений електрохімічним датчиком, принцип роботи якого полягає в тім, що в момент здійснення людиною продуву молекули етанолу ( вміст подиху) попадають на його поверхню, внаслідок чого сенсор передає результати на екран пристрою. Реакція електрохімічного датчика на вміст алкоголю прямо залежить від кількості молекул етанолу ( чим більше кількості молекул етанолу отримав датчик, тим більше проміле алкоголю в крові).
Отже захисник вважає, що ОСОБА_1 фактично продував в прилад Drager Alcotest 6820 до тих пір поки на сенсорі останнього не утворився результат - 1,72 проміле алкоголю в крові.
При цьому з положень Інструкції з експлуатації Drager Alcotest 6820 вбачається, що для проведення тестування людина повинна зробити один подих в мундштук і отримати відповідний результат. У п. 3.5.5. Інструкції з експлуатації зазначено, що у випадку недостатнього об`єму проби принтер приладу Drager Alcotest 6820 роздруковує протокол із надписом в графі результат тесту: «Невірний результат», після чого відбувається наступне окреме тестування.
Крім вказаного, з відеозаписів вбачається, що для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння застосовувались два спеціальних технічних засоби. Як в першому, так і в другому випадку ОСОБА_1 був змушений робити три продуви в мундштук приладу.
Отже, на даний час не можливо встановити достовірно, яким саме засобом зроблено аналіз, роздруківка результатів якого саме засобу додана до матеріалів справи. Достовірно не відомо, якими були інші результати застосування спеціального технічного засобу, що були приховані працівниками поліції.
Вказані обставини зумовлюють недійсність результатів огляду ОСОБА_1 та неможливість їх використання в процесі доказування.
Також захисник зазначив що, працівниками УПП в Донецькій області були порушенні конституційні права ОСОБА_1 , а саме на вільне пересування та право на правову ( правничу) допомогу.
Так, ОСОБА_1 в період часу з 00 годин 52 хвилини по 01 годинну 50 хвилин 14.06.2020 року, був змушений перебувати поруч із уповноваженими особами працівниками поліції у зв`язку із тим, що останні здійснювали складання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, тобто фактично був затриманий.
В порушення вимог ст. 33 Конституції України, ст. ст. 260,261 КУпАП протокол затримання не складався, Центр безоплатної правової допомоги не повідомлявся про зазначений факт, члени сім`ї, близькі родичі про факт затримання не повідомлялись.
Між тим, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 фактично було відмовлено у праві мати захисника (права на захист), що є грубим порушенням ст. 59 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Окрім вищевикладеного, захисник Мироненко О.О. зазначив, що на теперішній час відсутні правові підстави здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та накладати адміністративне стягнення, оскільки в силу ст.58 Конституції України, ч.2 ст.8 КУпАП на обставини справи поширюється зворотна дія Закону №2617-VIII, яким в період з 01 липня по 02 липня 2020 року була скасована відповідальність за адміністративне правопорушення в частині керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність особи,що притягується до адміністративної відповідальності - закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис події правопорушення, вивчивши письмові пояснення захисника та клопотання про закриття справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності - дійшов висновку про те, що доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не має, та провадження по справі підлягає закриттю з огляду на наступне.
Дійсно, з переглянутого відеозапису, наданого УПП в Донецькій області, судом встановлено, що після проведення огляду на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 висловив незгоду із його результатами і просив направити його до найближчого закладу охорони здоров`я. Однак, на цю правомірну вимогу ОСОБА_1 отримав чітку відмову працівника поліції.
Окрім цього, з відеозапису вбачається, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 в рамках одного тестування здійснити три видихи в мундштук приладу. Для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння застосовувались два спеціальних технічних засоби. Отже, суд не може встановити достовірно, яким саме засобом зроблено аналіз, роздруківка результатів якого саме засобу додана до матеріалів справи. Достовірно не відомо, якими були інші результати застосування спеціального технічного засобу, що були приховані працівниками поліції.
Також з відеозапису нагрудних камер працівників встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у праві мати захисника (права на захист), що є грубим порушенням ст. 59 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Частиною 1 ст. 130 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.
Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення « водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Згідно п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не підтверджений належними та допустимими доказами та спростовується переглянутим відеозаписом.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З наданих УПП в Донецькій області відеоматеріалів вбачається,що ОСОБА_1 не був згоден з результатами дослідження за допомогою спеціального засобу алкотестер, заперечував проти вживання ним алкоголю, просив направити його до медичного закладу для проходження обстеження, але інспектором патрульної поліції йому було відмовлено в задоволенні данного клопотання.
У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.
Судом встановлено, що дійсно , при складанні адміністративного протоколу були порушені вимоги ст. 256 КУпАП - в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено тих ознаків алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які встановив поліцейський та що могли стати підставою для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. Відсутність цих даних в протоколі, суд вважає порушенням з боку поліцейських УПП « Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 .
Також, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що висловив відповідне клопотання інспектору УПП. З дослідженого відео з бодікамер вбачається, що інспектором не було вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. В грубій формі особі,що притягується до адміністративної відповідальності , було відмовлено в наданні захисника та скористатись власним захисником з посиланням на те,що він має право вимагати захисника під час розгляду справи у суді.
На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
До такого самого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 18.02.2020 року справа №524/9828/16-а.
Щодо ствердження захисника ОСОБА_1 адвоката Мироненка О.О. що, на теперішній час відсутні правові підстави здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та накладати адміністративне стягнення, оскільки в силу ст.58 Конституції України, ч.2 ст.8 КУпАП на обставини справи поширюється зворотна дія Закону №2617-VIII, яким в період з 01 липня по 02 липня 2020 року була скасована відповідальність за адміністративне правопорушення в частині керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції - суд не приймає до уваги дане твердження, оскільки з цього приводу в своїх роз?ясненнях висловився Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в листі №370/0/158-20 від 03.07.2020 року.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону та осбтавин справи , суд вважає, що справа підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч.1, 266, 256, 252 247 ч.1, 284 ч.3 КУпАП України,
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- відсутність події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Федотова В. М.