ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/565/20
Єдиний унікальний № 335/4456/20 Головуючий в 1-й інстанції Шалагінова А.В.
Категорія - ст. 184 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 , в якій також порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює приватним підприємцем, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові, 15.05.2020 приблизно о 22:05 год. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого дитина загубилась на площі Фестивальній в м. Запоріжжі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити її строк на оскарження постанови суду з тих підстав, що вона не отримувала виклики до суду, про існування постанови дізналася лише 12.07.2020 року, після повернення з дитиною з обстеження, вважає причини пропуску поважними. По суті справи зауважує, що в її діях відсутній склад вказаного правопорушення. Зауважує, що вона самостійно виховую та утримує доньку, яка має вади розвитку дитячий аутизм, її доводиться багато працювати і інколи по догляду за дитиною вона просить про допомогу свою матір ОСОБА_3 . В той день, 15.05.2020 року її мати та донька йшли її зустрічати з роботи, донька пересувалася швидко самокатом, зникла з поля зору бабусі, враховуючи особливості розвитку дитини, її нездатність об`єктивно оцінити ситуацію, мати, перелякавшись, зателефонувала до поліції, але через декілька хвилин донька знайшлась. Дитина була в задовільному емоційному стані, але працівниками поліції відразу ж було складено протокол про адміністративне правопорушення. Зауважує, що від обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини вона не ухилялася, а навпаки сприяє активному розвитку доньки. Її вина прямо не доведена, санітарні умови для проживання дитини створені в повному обсязі, дитина охайна та доглянута. Просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити.

У відповідності до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Посилання ОСОБА_1 про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 01.07.2020 року через розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та без належного сповіщення про її час та місце розгляду справи, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, але виконано це неналежним чином, оскільки всі судові повістки на її ім`я повернуті до суду з приміткою про невручення, інших доказів належного її повідомлення про слухання справи в матеріалах справи не міститься.

З вищевказаного вбачається, що клопотання про поновлення строку засновано на законі, оскільки остання пропустила строк на апеляційне оскарження постанови від 01.07.2020 року з поважних причин, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови, даних вимог закону дотримано не було.

Так, частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Доводи апелянта з приводу незаконності та необґрунтованості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зазначено про неналежне виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, але вказане не тільки не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, але і не розкриває об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що малолітня донька ОСОБА_4 на досить короткий час зникла з поля зору бабусі, а бабуся ОСОБА_3 , перелякавшись, викликала поліцію, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, не виконувала покладені на неї свої батьківські обов`язки по вихованню дитини.

Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку обставинам, які мають важливе значення для вирішення справи, а саме, те, що малолітня дитина ОСОБА_2 має особливості розвитку дитини, на підтвердження чого надано ОСОБА_1 надано висновки медичного обстеження та індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда.

З вищевикладеного вбачається, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, та письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

За наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу вказаного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 .

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 335/4456/20