Номер провадження: 33/813/849/20
Номер справи місцевого суду: 522/5934/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2020 року постановою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Абухін Р.Д.) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави суму судового збору в розмірі 420,40 грн (а.с. 18-19).

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції 02 червня 2020 року (а.с. 21-24), однак у зв`язку з тим, що апелянтом не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який апелянтом був пропущений, постановою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року (головуючий суддя Сєвєрова Є.С.) апеляційну скаргу було повернуто особі, що її подала, роз`яснено апелянту право повторного звернення до суду з апеляційною скаргою та належно обґрунтованим клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с. 33-34).

22 червня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану вищу постанову Приморського районного суду м. Одеси. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт також наводить свій виклад обставин справи, посилаючись на висновок авто-технічного дослідження. Окрім цього, апелянт також вказує на неврахування судом його пояснень, відсутність допитів свідків ДТП, формальний перегляд судом відеозапису та висновку експерта, в результаті чого суд неповно оцінив докази по справі та прийшов до хибного висновку по суті справи (а.с. 37-40). Разом з апеляційною скаргою апелянт подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке він обґрунтовує тим, що отримав копії оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року лише 25 травня 2020 року, а тому строк на подання апеляційної скарги ним пропущений з поважної причини (а.с. 41).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як було вище вказано, постанова Приморського районного суду м. Одеси була винесена 22 травня 2020 року, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься помітка про отримання апелянтом копії вказаної постанови, ймовірно, 25 травня 2020 року, оскільки розписка ОСОБА_1 про отримання копії постанови взагалі не містить дати. При цьому, в матеріалах справи всупереч вимогам ст. 129 Конституції України відсутня аудіофіксація процесу технічними засобами та протокол судового засідання.

Беручи до уваги викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, їх доведеність матеріалами справи та з метою забезпечення апелянту доступу до суду, суд апеляційної інстанції, рішення якого носить характер кінцевого, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 липня 2020 року (головуючий суддя Дрішлюк А.І.) апелянту було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

В судове засідання 28 липня 2020 року з`явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 . Сторони після роз`яснення судом їхнього права звернутись за професійною правовою допомогою вирішили представляти свої інтереси самостійно, що зафіксовано технічними засобами фіксації процесу.

У ході судового засідання сторони надали свої версії розвитку подій, що мали місце 24 березня 2020 року. Після дослідження висновку експерта ОСОБА_3 за результатами проведення автотехнічного дослідження №24 від 12 травня 2020 року, апеляційний суд роз`яснив сторонам право на проведення повторного/альтернативного експертного дослідження. Потерпілий ОСОБА_2 таким правом не скористався, зазначив про наявність достатньої кількості матеріалів справи про адміністративне правопорушення для повного дослідження обставин справи та винесення обґрунтованого процесуального рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зокрема висновок №24 судового експерта ОСОБА_4 О. ОСОБА_5 за результатами проведення автотехнічного дослідження від 12 травня 2020 року, заслухавши пояснення сторін, у тому числі в контексті оглянутого судом відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року підлягає частковому задоволенню, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено у ході розгляду справи апеляційним судом, 24.03.2020 року о 11 год. 37 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 626 (днз НОМЕР_1 ) в м. Одесі рухався по вул. Балківській в напрямку вулиці Маловського. Водночас, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz S500 (днз НОМЕР_2 ), рухався по вулиці Балківській в напрямку Автовокзалу. На перехресті вулиць Балківської та Маловського відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок якого описані вище автомобілі отримали значні механічні ушкодження.

В матеріалах справи наявний висновок судового експерта, відповідно до якого: Проведеним аналізом показів таймеру на фрагменті 1;2, видно, що час руху на червоний сигнал світлофора автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з моменту ввімкнення йому червоного сигналу до зіткнення з автомобілем Мазда 626 р.н. НОМЕР_1 становить 5 сек. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 з моменту ввімкнення йому червоного сигналу світлофора повинен був діяти відповідно до вимог п. 2.3 (підпункт «д»), п.8.7.3 (підпункт «е») ПДР України. 3а наданих умов в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткненню із автомобілем Мазда 626 з моменту ввімкнення йому червоного сигналу світлофора виконуючи вимоги п. 2.3 (підпункт «д») п. 8.7.3 (підпункт «е») Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, що склалась дії водія автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.2.3 (підпункт «д») п.8.7.3 (підпункт «е») ПДР України, та знаходились в причинної наслідковому зв`язку із настанням даної пригоди (а.с.).

Апеляційний суд не вбачає підстав не брати до уваги висновок судового експерта, який був складений в установленому законодавством порядку з відповідним попередженням експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що сторони не оспорювали вказаний висновок експерта та будучи ознайомленими зі своїми правами клопотати про призначення додаткової експертизи або надати суду у якості доказу альтернативний висновок експертизи, не скористались таким правом.

Водночас, суд першої інстанції помилково не врахував вищеописаний висновок експерта, належно не обґрунтувавши при винесенні оскаржуваної постанови відступлення від висновку експерта, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Окремо апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції, що третій абзац другої сторінки оскаржуваної постанови, а саме «Суд не погоджується з висновком судового експерта ОСОБА_3 №24 від 12.05.2020 року, оскільки з відеозапису ДТП, чітко вбачається, що водій автомобіля Mercedes-Benz S500 номерний знак НОМЕР_2 виїхав на перехрестя на зелений миготливий (дозволений) сигнал світлофора» позбавлений чіткого формулювання і пояснення, чому саме суд першої інстанції вирішив не взяти до уваги вказаний висновок, адже текст висновку не містить жодних суперечностей з твердженням суду першої інстанції щодо виїзду водія автомобіля Mercedes-Benz S500 номерний знак НОМЕР_2 на перехрестя на зелений миготливий (дозволений) сигнал світлофора.

У ході детального аналізу доказів, зокрема висновку експерта (а.с.11-14) і листа Комунальної установи «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ Одеської міської ради» з паспортними даними роботи світлофорного об`єкта на перехресті вул. Балківська вул. Маловського (а.с. 25), та за результатами покадрового перегляду відеозаписів ДТП, які містяться в матеріалах справи, апеляційний суд визначив, що світлофор, що регулює рух по вул. Балківській в напрямку Автовокзалу на відмітці таймеру на відеозаписі об 11год. 37 хв. 18 сек. ввімкнув зелений миготливий сигнал, об 11 год. 37 хв. 22 сек. увімкнувся жовтий сигнал світлофора, об 11 год. 37 хв. 25 сек. увімкнувся червоний сигнал світлофора. Зіткнення автомобілів відбулось об 11 год. 37 хв. 30 сек. Водій автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що попереду нього значне за розміром перехрестя, помітивши, що світлофор ввімкнув зелений миготливий, припустив, що встигає проїхати вказане перехрестя, не створивши аварійної ситуації на дорозі, однак такі його дії з урахуванням низької швидкості руху призвели до того, що об 11 год. 37 хв. 30 сек. відбулось зіткнення автомобілів Мерседес S500 та Мазда 626 в момент, коли рух по вул. Балківській в напрямку Автовокзалу вже 5 секунд як був заборонений, а водій ОСОБА_1 завершував поворот ліворуч, не врахувавши вищеописаних дій водія ОСОБА_2 .

Пуктом 8.7.3 ПДР передбачається, що сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

Згідно з п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 16.3 ПДР у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Таким чином, у системному аналізі пунктів 8.7.3 (а, в, ґ), 8.10, 16.3 ПДР апеляційний суд приходить до висновку, що при ввімкненні зеленого миготливого сигналу світлофора водію автомобіля Мерседес S500 належало оцінити дорожньо-транспортну ситуацію, яка склалася (з урахуванням відстані до перехрестя, розміру перехрестя й наступної зміни сигналів світлофора на жовтий і червоний), щоб до моменту ввімкнення забороняючого рух жовтого сигналу світлофора зупинити керований автомобіль до перехрестя (або перед перехрещуваною проїзною частиною). Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що пояснення водія автомобіля Мерседес S-500 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в частині відповідності його дій вимогам ПДР щодо завершення маневрування, не можуть бути виправданням для скоєння ДТП за умови можливості запобігти ДТП та з врахуванням того, що ПДР містять інші вимоги до дій водіїв (в ситуації, яка розглядається п. 2.3 (підпункт «д»), п.8.7.3 (підпункт «е») ПДР України), а тому апеляційний суд наголошує на наявності вини у діях водія ОСОБА_2 .

Згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Що стосується оцінки дій водія ОСОБА_1 , на експертизу відповідні питання не виносились, тому апеляційний суд в наданні оцінки його діям виходить з наявних матеріалів справи та враховує вищевикладене. Водію автомобіля Мазда 626 у відповідність із вимогами пунктів 10.1 і 16.6 ПДР належало переконатися в безпеці маневру повороту ліворуч переконатися, що у зустрічному напрямку руху відсутні транспортні засоби, які наближалися до точки перетинання траєкторій руху двох транспортних засобів, та відмовитися від виконання маневру при виявленні наближення автомобіля Мерседес S500 під керуванням водія ОСОБА_2 , який продовжував рух вже на червоне світло без зупинки.

З огляду на вищевикладене, взявши до уваги усі докази по справі, апеляційний суд вбачає у обох водіїв можливість запобігти зіткненню за умови дотримання водіями ПДР. При цьому, вирішення питання про неможливість/можливість запобігти зіткненню не впливає на вирішення питання про адміністративну відповідальність в умовах порушення обома водіями ПДД. Пунктом 1.4. ПДР передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Однак, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що з контексту вказаної норми випливає, що у разі порушення ПДД порушник не може розраховувати на виконання іншими водіями вказаного правила та несе ризики настання негативних наслідків, в тому числі в контексті притягнення до адміністративної відповідальності, покладення цивільно-правових обов`язків тощо.

Разом з тим, суд першої інстанції надав оцінку не всім обставинам справи, врахував не всі зібрані по справі докази, що призвело до неповноти судового розгляду. Крім того, суд першої інстанції, маючи можливість направити матеріали справи про адміністративне правопорушення органу досудового розслідування для вирішення питання щодо наявності у діях іншого учасника ДТП ознак порушення ПДР, не зробив цього, що у сукупності, як наслідок, тягне за собою скасування оскаржуваної постанови.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Оскільки на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк минув, суд закриває провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк