Справа №347/759/20
Провадження 3/721/298/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Проскурняка С.П., за участю секретаря Помазан М.В., захисника Кулешір С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Путила адміністративні матеріали, які надійшли від Путильського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , за ст.124, ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.04.2020 року близько 00год. 05хв., керував транспортним засобом марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 в с. Розтоки по вул. Центральна Косівського району Івано-Франківської області не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на огорожу санаторію «Стожари», врезультаті чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233986 від 21.04.2020 року, ОСОБА_1 20.04.2020 року близько 00год. 05хв., керував транспортним засобом марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 в с. Розтоки по вул. Центральна Косівського району Івано-Франківської області не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на огорожу санаторію «Стожари», в подальшому ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.122-4 КУпАП.

Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233906 від 21.04.2020 року, ОСОБА_1 20.04.2020 року близько 00год. 05хв., керував транспортним засобом марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 в с. Розтоки по вул. Центральна Косівського району Івано-Франківської області з ознаками алкогольного сп`яніння, не стійка хода, запах з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 16.07.2020 року адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ст.122-4 та ч.1 ст.130 КпАП України об`єднано в одне провадження.

Правопорушник в судове засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив суду, що дійсно 20.04.2020 року в нього була дорожньо-транспортна пригода, дана пригода трапилась у зв`язку з тим, що його засліпив зустрічний транспортний засіб. Після чого він пошкодив огорожу. Факту пошкодження огорожі він не заперечує. Але заперечує факт вживання алкоголю, працівники поліції йому не пропонували пройти медичний огляд як на місці вчинення ДТП та в медичному закладі. Протокол склали тільки 21.04.2020 року близько 10 години ранку в приміщенні Косівського ВП. Після ДТП він одразу спілкувався з потерпілими та пред`явив їм посвідчення особи повідомивши, що він згідний відшкодувати завдану шкоду. В подальшому він з своїм колегою ОСОБА_2 залишивши автомобіль та поїхав за новою шиною до автомобіля, оскільки він стару пошкодив, коли вони приїхали на місці ДТП уже були працівники поліції. Особисто він не повідомляв працівників поліції про факт ДТП.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд закрити провадження по адміністративним справам оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення з підстав наведених в письмових поясненнях. Також пояснила, що батька ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що близько 00год. з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року вона почула з вулиці сильний удар, вийшовши з своїм чоловіком ОСОБА_4 на вулицю вони побачили, що автомобіль марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме вдарився в огорожу санаторію. Біля автомобіля був ОСОБА_5 , як потім стало відомо, ще один хлопець а також дівчина сиділа в автомобілі. Після того як вона викликала працівників поліції ОСОБА_6 з своїм другом почали поводитись агресивно, у зв`язку з чим вона всі події почала знімати на камеру телефонна. ОСОБА_7 пред`явив посвідчення особи та сказав, що він згідний відшкодувати шкоду, тільки щоб не викликали поліцію. Розізлившись на те, що вона викликала працівників поліції почав кудись телефонувати, згодом сказав, що іде за іншою особою, яка не вживала алкоголь, щоб сказати що то він був за кермом. ОСОБА_7 та Господарюк в подальшому залишили місце пригоди, коли вони повернулись уже були працівники поліції. Також на місце пригоди приїхало багато знайомих ОСОБА_6 , в тому числі батько та матір, які поводились агресивно, зневажливо як до них так і до працівників поліції. Потерпіла також вказала, що вона не бачила щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_8 прийти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП. Коли вона запитала працівників поліції, чому водія не беруть до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, останні повідомили що у зв`язку з карантином немає можливості. Потерпіла також зазначила, що через три дні після пригоди пошкоджений паркан ОСОБА_7 відновив. Матеріальних претензій до останнього не має. Також потерпіла в судовому засіданні клопотала про приєднання до матеріалів справи відео-фіксації подій, які відбулись після ДТП, де зафіксовано протиправні дії родичів правопорушника та його колег. При цьому вказала, що дане відео зможе надати через декілька днів.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав пояснення викладенні Костинюк Т.В.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він перебував в автомобілі марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 . Під час керування даного транспортного засобу ОСОБА_7 потрапив в ДТП, а саме допустив наїзд на огорожу санаторію «Стожари», оскілки їх засліпив зустрічний транспортний засіб. В подальшому вони вийшли з автомобіля щоб оцінити пошкодження. До них підійшли з санаторію двоє осіб та почали з`ясовувати, що трапилось. На що ОСОБА_6 повідомив їх, що він добровільно відшкодує завдані збитки, останні не погодились. В подальшому він з ОСОБА_7 поїхали за новою автомобільною шиною, оскільки в автомобілі шина була пошкоджена, працівників поліції вони не викликали. Після приїзду вони побачили, що працівники поліції прибули на місце пригоди. Також пояснив, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, також вказав, що працівники поліції ОСОБА_6 не пропонували пройти медичний огляд як на місці вчинення ДТП та в медичному закладі.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст.124 та ст.122-4 КпАП України то суд вважає, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами, при цьому суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.п.2.10 «а» та «д» Правил дорожнього руху України, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено судом ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. п. 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме допустив наїзд на огорожу санаторію «Стожари», в подальшому порушуючи п.п.2.10 ПДР України залишив місці пригоди, вищезазначені факти знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративної справи, а саме: даних, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серія ДПР18 233987 від 21.04.2020 року та серії ДПР№18 №233986; схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових поясненнях учасників ДТП, а також усних пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_2 ..

Суд не приймає до уваги твердження в письмових поясненнях та в судовому засіданні захисника про відсутність складу адміністративного правопорушення передбачених ст.124 та ст.122-4 КпАП України, оскільки дані твердження спростовуються вищевикладеним обставинами.

Щодо клопотання потерпілої про приєднання до матеріалів справи відео-фіксації подій які відбулись після ДТП, то судом було відхилене дане клопотання, оскільки розглядається справа про притягнення ОСОБА_1 за ст.124, ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП, а не щодо хуліганських дій останнього чи інших осіб. При цьому дане клопотання суд розцінює як затягування розгляду справи, оскільки строк притягнення ОСОБА_1 закінчується 19 липня 2020 року.

Враховуючи викладене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбачених ст.124 та ст.122-4 КпАП України, в зв`язку з чим за скоєне він має нести відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, матеріальний стан правопорушника та дані про його особу.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України то суд вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Об`єктивна сторона правопорушення, ч.1 ст.130 КУпАП, виражається у вчиненні таких дій: керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду особи водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Про те, що огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу зазначено і в Інструкції від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

В частині 2 ст.251 КУпАП передбачено обов`язок збирання доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні покладений на визначених ст.255 КУпАП осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

У справі відсутні будь-які докази, що працівники поліції на виконання вимог ст.266 КУпАП пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці ДТП в присутності двох свідків, а вразі відмови від проходження такого огляду, чи не походження з результатом пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Також суд вважає, що слід зазначити, що з невстановлених судом причин на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, складено тільки 21 квітня 2020 року, тобто більш ніж через 30 годин після вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, твердження в адміністративному протоколі працівників поліції про те, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду, викликає сумнів, а тому у відповідності до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП тлумачить на його користь, в зв`язку з чим підстав, для притягнення до адміністративної відповідальності не має, так як відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33,36,122-4,124,130 ч.1, 247,266,283-285,289 КпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КпАП України і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень в дохід держави.

На підставі ст.36 ч.2 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420грн. 40коп. в дохід держави

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Проскурняк