Справа № 177/1404/20
Провадження № 3/177/625/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. секретар Проліз Є.О., за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дрємайлова Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шелудько А.О., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка народилася в м. Апостолове Дніпропетровської області,

працюючої на посаді спеціаліста з земельних питань другої категорії

Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2020 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи про адміністративне парвопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 працюючи на посаді спеціаліста з земельних питань другої категорії Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, маючи 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 7 категорії посад, відповідно будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень пов`язаних з корупцією, вчинила правопорушення за таких обставин.

22.06.2020 до голови Веселівської сільської ради Криворізького району, з письмовою заявою звенулася ОСОБА_2 , яка доводиться дочкою ОСОБА_1 , та в своїй заяві просила виділити їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га.

Розгляд цієї заяви письмово доручено головою Веселівської сільської ради спеціалісту з земельних питань Камєнній О.І., яка вивчивши планово-картографічні матеріали та встановивши наявність вільної земельної ділянки, яку можливо було виділити ОСОБА_2 , згідно п. 2.6. посадової інструкції, винесла на розгляд 31-ї сесії Веселівської сільської ради проект рішення «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства».

10.07.2020 відбулося пленарне засідання 31-ї сесії Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетрвоської області VII скликання, на якому розглядалося питання № 29 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства». Доповідачем з цього питання на сесії була ОСОБА_1 , після доповіді якої відбулося голосування, за результатами якого прийнято рішення № 404-ХХХІ/7 від 10.07.2020 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства».

Оскільки ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , тобто близькою особою в розумінні абз. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», у неї виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її приватним немайновим інтересом, обумовленим родинним зв`язком з гр. ОСОБА_2 та її посадовими повноваженнями, як спеціаліста з земельних питань другої категорії Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетрвоської області, що вплинула на її об`єктивність та неупередженість при розгляді письмового звернення гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним не майновим інтересом, зумовленим перебуванням з гр. ОСОБА_2 у близьких родинних стосунках, а суперечність між її приватним інтересом та здійсненням службових повноважень пов`язана з розглядом останньою, як посадовою особою місцевого самоврядування, письмового звернення ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ОСОБА_1 до голови Веселівської сільської ради з повідомленням про наявний у неї реальний конфлікт інтересів та прохання його врегулювання не зверталася.

Отже, в вину ОСОБА_1 ставиться те, що вона будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, спеціалістом з земельних питань другої категорії Веселівської сільської ради Криворізького арйону Дніпропетровської області VII скликання, у порушення вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підготувала проект рішення «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства» та 10.07.2020 доповіла його депутатському корпусу перед голосуванням на пленарному засіданні 31 сесії Веселівської сільської ради як таке, що підлягає розгляду на сесії ради, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в ході судового засідання вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, суду пояснила, що вона дійсно є землевпорядником Веселівської сільської ради Криворізького району. ОСОБА_2 є її дочкою, яка 22.06.2020 реалізувала своє право, гарантоване кожному громадянину України, на отримання 2 га землі для ведення особистого селянського господарства. Її донька подала до сільської ради відповідну заяву, яка після розгляду сільським головою, з резолюцією була передана їй, для підготовки проекту відповідного рішення, що є її безпосереднім посадовим обов`язком як спеціаліста з земельних питань. Зазначала, що в умовах реального конфлікту інтересів не перебувала, оскільки готувала лише проект рішення, за резолюцією сільського голови, який погоджувався комісією з земельних питань, членом якої вона не є, розглядався на сесії депутатів сільської ради, якими і приймалося відповідне рішення з вказаного питання. Вона депутатом не є, від виконаних нею дій (складення проекту та його доповідь на сесії), не залежало позитивне чи негативне вирішення питання за заявою ОСОБА_2 .

Пояснювала, що між тим, що ОСОБА_2 її донька та її службовими повноваженнями не було жодної суперечності, оскільки вона лише виконувала свою роботу за посадою, як і по решті заяв інших громадян, а відповідно не було і впливу такої суперечності на вчинювані нею дії. Надала суду письмові пояснення, в яких серед іншого зазначила, що не відноситься до переліку посадових осіб місцевого самоврядування, зазначених у ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», які беруть участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою та відповідно зобов`язані повідомляти про наявний у них реальний конфлікт інтересів.

Захисник Камєнної О.І. в ході судового засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та доповнюючи її зазначав, що при підготовці проекту рішення та доповіді його перед радою, ОСОБА_1 виконувала свої безпосередні посадові обов`язки, не виконати які не мала права, оскільки є єдиним спеціалістом з земельних питань вказаної сільської ради. Відповідно до її посадових обов`язків вона готувала виключно проект рішення з даного питання, який підлягав розгляду комісією з земельних питань, членом якої вона не є, та яка рекомендувала його сільському голові до винесення на розгляд сесії, а вже депутати приймали відповідне рішення за заявою ОСОБА_2

ОСОБА_1 ж , за резолюцією голови сілької ради, готувала текст проекту рішення та за розпорядженням голови сільської ради зачитувала його на сесії. Захисник вважав відсутнім в діях ОСОБА_1 конфлікту інтересів, а тому підтримав клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дрємайлов Ю.О., в ході судового засідання підтримував позицію щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого.2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника та прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Під час розгляду справи встановлено, що згідно розпорядження Веселівського сільського голови № 5/1-к від 13.07.2017 «Про переведення ПОМС ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на інші посади», з 13.07.2017 ОСОБА_1 переведена з посади спеціаліста землевпорядника сільської ради на посаду спеціаліста ІІ категорії з земелених питань Веселівської сільської ради (а.с. 33).

Розпорядженням Веселівського сільського голови № 1-к від 16.01.2018 ОСОБА_1 присвоєно 13 ранг сьомої категорії посадової особи місцевого самоврядування (а.с. 34).

Згідно посадової інструкції спеціаліста-землевпордника Веселівської сільської ради, спеціаліст земелевпордник відноситься до категорії спеціалістів та є посадовою особою місцевого самоврядування. Посада відноситься до сьомої категорії посадової особи місцевого самоврядування. Спеціаліст землевпорядник підпорядковується безпосередньо сільському голові. Виконує рішення сільської ради та виконавчого комітету, службові доручення сільського голови та начальника районного відділу земельних ресурсів у межах їх повноважень, що регулюють питання земельних відносин.

Розділом 2 вказаної посадової інструкції, визначено завдання та обов`язки спеціаліста-землевпорядника сільської ради, серед яких п. 2.6 - готує та вносить на розгляд ради пропозиції та проекти рішень щодо: встановлення ставок орендної плати, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у власність або тимчасове користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України (а.с. 36-38).

22.06.2020 на ім`я Веселівського сільського голови ОСОБА_5 надійшла заява ОСОБА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про виділення їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 39).

Як слідує зі змісту вказаної заяви, вона була розглянута сільським головою, який наклав на неї резолюцію « ОСОБА_1 на сесію с/р. Кривий» (а.с. 39).

Як вказувала в ході судового засідання ОСОБА_1 , в її посадові обов`язки, як землевпорядника входила саме перевірка наявності вільної земельної ділянки та підготовка проекту рішення. Вказані обставини перед судом не спростовано, оскільки посадова інструкція ОСОБА_1 не містить даних щодо наявності у неї повноважень на прийняття певного рішення, або вчинення юридично значимих дій, за результатами розгляду заяв громадян з земельних питань.

Натомість, згідно рішення Веселівської сільського голови ОСОБА_5 , в сільській раді утворено постійні комісії Веселівської сільської ради, у тому числі з питань землекористування, до повноважень яких, згідно регламенту Веселівської сільської ради відноситься попередній розгляд проектів програм з різних питань, які виносяться на розгляд ради, підготовка висновків і рекомендацій з цих питань. Згідно переліку Постійних комісій, затвердженого рішенням Веселівської сільської ради від 06.11.2015 № 8-І/ VI, ОСОБА_1 не є членом комісії з питань землекористування.

Як слідує з висновку та рекомендації від 10.07.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 », на спільному засіданні постійної комісї з питань землекористування, благоустрою, соціальної політики, законності та правопорядку, комісія розглянувши заяву ОСОБА_2 , дійшла висноку про підтримання вцілому проекту рішення та рекомендувала голові сільської ради винести вказане рішення на розгляд чергової сесії сільської ради.

Згідно з протоколом ХХХІ сесії VII скликання від 10.07.2020, заслухавши землевпорядника ОСОБА_1 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 », депутати прогосували з вказаного питання, вирішили затвердити вище вказане рішення (а.с. 21-26), у зв`язку з чим було видано рішенням № 420-ХХХІ/ VII від 10.07.2020, за підписом Веселівського сільського голови ОСОБА_5 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » (а.с. 27).

Вище вказане підтверджує позицію ОСОБА_1 про відсутні в неї реального конфлікту інтересу в даному питанні, оскільки вона самостійних дій чи рішень, які б забезпечували отримання її донькою земельної ділянки не вчиняла, повноважень на них не мала.

Як слідує зі змісту ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», посада ОСОБА_1 не віднесена до посадових осіб місцевого самоврядування, які приймають участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою, та які відповідно мають повідомляти про наявний у них конфлікт інтересів.

Разом з тим, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 2 ст. 172-7 КУпАП, за ознакою вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до вказаної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а під реальним конфліктом інтересів у цій статті, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів містить ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, про який зазначено в листі-роз`ясненні ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністартивної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Відповідно до п. «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, серед інших, є посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, адміністративна відповідальність передбачена ч.2 ст. 172-7 КУпАП настає за умови вчинення дій чи прийняття рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються положення Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, адже вона працюючи на посаді спеціаліста з земелених питань Веселівської сільської ради є посадовою особою місцевого самоврядування, якій присвоєно 13 ранг сьомої категорії посадових осіб місцевого самоврядування.

Також суд приходить до висновку, що при підготовці проекту рішення на сесію, на підставі заяви ОСОБА_2 та доповіді його на сесії, вона дійсно мала немайновий приватний інтерес, зумовлений сімейними стосунками з донькою ОСОБА_2 , факт наявності родинного зв`язку з якою вона не заперечувала.

Однак, як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, їй ставиться у вину саме вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підготовки проекту рішення «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства» та 10.07.2020 доповіді його депутатському корпусу перед голосуванням на пленарному засіданні 31 сесії Веселівської сільської ради як таке, що підлягає розгляду на сесії ради.

Дослідивши зміст посадової інструкції ОСОБА_1 , суд встановив наявність у неї посадових повноважень на підготовку та внесення на розгляд ради пропозицій та проектів рішень щодо: встановлення ставок орендної плати, передачі земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у власність або тимчасове користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України (п. 2.6 посадової інструкції, а.с. 36 зворот).

Однак, як слідує з цієї ж посадової інструкції, вчинення вказаних дій, а саме підготовка проектів рішень та внесення їх на розгляд ради, є прямими посадовими обов`язками ОСОБА_1 , як спеціаліста з земельних питань, не виконувати які вона не мала права. Більш того, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є єдиним спеціалістом з даного профілю сільської ради і покладення її обов`язків на іншу особу не можливе. З протоколу сесії слідує, що ОСОБА_1 була доповідачем по всіх земельних питаннях, а не лише питанню ОСОБА_2 (а.с. 22-26). Доповідь вона здійснювала за розпорядженням голови сільської ради.

Разом з тим, протокол не містить будь-яких даних, які б вказували на існування суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 і її службовими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на вчинення чи не вчинення нею дій, які є її безпосередніми посадовими обов`язками та які, при цьому, не створювали жодних правових наслідків для вирішення питання про отримання ОСОБА_2 земельної ділянки. Протокол не містить і даних, які б вказували на наявність факту реального впливу суперечності (за її наявності) між приватним та службовим інтересом, на об`єктивність або неупередженість при вчиненні нею вказаних дій. Вказані складові поняття реального конфлікту інтересу (наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, вплив такої суперечності на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень) взагалі не знайшли свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, в протоколі не зазначено в чому була суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та вчиненням нею дії по підготовці проекту рішення та винесенні його на розгляд сесії, та в чому знайшов свій вираз вплив цієї суперечності на вчинену нею дію, яка є її прямим посадовим обов`язком та яка не має наслідком набуття її донькою земельної ділянки, адже таке набуття відбувається виключно на підставі рішення сесії ради.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Відповідно до ч.2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою наступає лише за вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів.

У зв`язку з чим, виходячи з недоведеності перед судом наявності таких обов`язкових складових реального конфлікту інтересу, як суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, та впливу такої суперечності на вчинення чи невичнення нею дій, які являлися її безпосередніми посадовими обов`язками, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 172-7, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено та оголошено о 12:45 год 24.12.2020

Суддя М.В.Березюк