ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресами згідно протоколу: АДРЕСА_1 , згідно акту роз`яснення прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності: АДРЕСА_2 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 12.12.2019 року о 15 год. 10 хв., в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, 161, водій автомобіля «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечності керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автобусом «МАЗ 203085», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих осіб немає.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63 Конституції України, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення він не надавав, від надання пояснень відмовився, дії працівників поліції не оскаржував, про що свідчить його підпис.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області, оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , а тому розгляд справи в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя викликає у нього складнощі та потребує додаткових витрат та часу. В зазначеному клопотанні також вказав, що в разі не задоволення клопотання про направлення справи за підсудністю, просив відкласти розгляд справи для його виклику та його захисників.

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

По перше, слід зазначити, що указану адресу свого місця проживання АДРЕСА_1 , повідомив сам ОСОБА_1 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Суду не надано доказів місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою яка ним зазначається у клопотанні. Із копії паспорту, долученого до клопотання, вбачається лише місце народження ОСОБА_1 - с. Першопокровка Нижньосірогозький район Херсонської області.

По друге, за загальними правилами підсудності, визначеними ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення.

Поряд з цим, частина друга статті 276 КУпАП встановлює, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Згідно юридичної конструкції даної норми КУпАП слідує, що нею визначається саме альтернативна підсудність розгляду адміністративних справ відповідної категорії.

Проте, як чітко вказує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 11.06.2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (в даний час органом нацполіції).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка надіслана органом нацполіції (тобто органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення) для розгляду по суті до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, враховуючи, що у протоколі вказане проживання порушника АДРЕСА_1 , та місце скоєння ДТП м. Запоріжжя, пр. Соборний, 161, повинна розглядатися Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

При цьому, КУпАП не передбачено можливості зміни підсудності справ про адміністративні правопорушення судом, у провадженні якого знаходиться справа. У разі зміни підсудності адміністративної справи це може бути розцінено як ухилення від здійснення правосуддя, що є неприпустимим.

Суддя вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своєму клопотанні, нічим не обґрунтовані, з урахуванням того факту, що в судове засідання, призначене на 16.01.2020 року ОСОБА_1 до суду з`являвся, надавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з ознайомлювався з матеріалами справи та у зв`язку пошуком адвоката. У заповненому суду акті про роз`яснення прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, він особисто написав, що місцем його проживання є АДРЕСА_2 .

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 03.02.2020 року про зміну підсудності адміністративної справи (за місцем обліку транспортного засобу, або за місцем проживання особи, яка притягується до відповідальності) за протоколом, складеним відносно нього за ст.124 КУпАП.

Крім цього, клопотання про відкладення розгляду справи для виклику ОСОБА_1 у судове засідання та його захисників також задоволенню також не підлягає, виходячи з наступного.

Так, 16.01.2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із необхідністю ОСОБА_1 ознайомленням з матеріалами справи та необхідністю укладення договору про надання правової допомоги, однак договір про надання юридичних послуг ОСОБА_1 так до суду і не було надано.

До суду не було надано будь-яких доказів, які свідчать про неможливість захисників або ОСОБА_1 з`явитись в судове засіданні в місто Запоріжжя, призначене на 04.02.2020 року, не надано жодного документу на підтвердження поважності причин неявки до суду. Крім цього, ОСОБА_1 не вказав, чи уклав договір з адвокатом для захисту своїх прав, про що клопотав попередньо, у зв`язку із чим, суддя вважає його неявку у зазначене судове засідання неповажною.

Частиною 3 ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статтей, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до даного переліку не входить, а тому присутність такої особи не є обов`язковою.

Суд, оцінивши наявні у матеріалах судової справи всі подані порушником клопотання про відкладення розгляду справи, приходить до висновку, що ОСОБА_1 вживає заходів для ухилення від відповідальності, в разі встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, зловживає своїми правами, тобто діє у порушення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та розглянути справу у відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншогомайна.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає те, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 168511 від 12.12.2019 року з доданою до неї схеми місця ДТП, письмовими поясненням іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , фотокартками.

Характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів, які отримали водії внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливостей зафіксованих на схемі ДТП положення транспортних засобів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пунктам 12.1., 13.1. Правил.

Крім того, розміщення транспортних засобів відносно проїзної частини та характер наявних у них пошкоджень встановлено також з фотознімків з місця ДТП, долучених до матеріалів справию. Зокрема, з фотознімків вбачається місце зіткнення та локалізація, характер механічних пошкоджень транспортних засобів.

З аналізу вищевказаних документів (схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень ОСОБА_2 ), суд вбачає, що ОСОБА_1 , під час керування транспортного засобу не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечності керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з міським громадським автобусом, а тому в діях ОСОБА_1 суд достовірно вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення п.п. 12.1., 13.1. ПДР, останнім суду представлено не було, а інших доказів, крім наявних в матеріалах адміністративної справи, судді не надано.

Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом, проставленим в схемі місця ДТП від 12.12.2019 року, ознайомився та погодився з обставинами відображеними в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи цю схему дорожньо-транспортної пригоди на предмет її допустимості як доказу по справі, суд враховує те, що вона складалася також і за участю ОСОБА_1 , який добровільність внесених даних засвідчив своїм підписом, при цьому скарг на дії працівників поліції він не мав.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив вимоги п.п. 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Вина водія ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення на час розгляду справи нічим не підтверджені та повністю спростовані сукупністю доказів, які логічні, достовірні та достатні для того, щоб зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, суддя керується правилами ст.ст. 33-35 КпАП України і враховує роз`яснення п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), виходить з того, що вчинено порушення Правил дорожнього руху , яке мало наслідки у виді пошкодження транспортних засобів, однак ОСОБА_1 не дає критичної оцінки своїм діям, в скоєному не розкаявся, що вказує на його недостатньо відповідальне ставлення до безпеки руху та можливість вчинення ним інших порушень ПДР.

Крім того, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке представляє підвищену небезпеку для оточуючих, дані про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, відносно якого також, 12.12.2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5.Правил дорожнього руху України, архів порушень, з якого вбачається, що ОСОБА_1 також за постановою суду від 25.10.2019 року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, його вік, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, ступінь механічних пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 124, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід Держаного бюджету України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров