Номер провадження 33/816/51/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку із тим, що він 02 жовтня 2019 р. об 11-05 год. поблизу будинку 81 по вул. Роменській, у м. Суми керував автомобілем «DAEWOO Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у медичному закладі СОНД відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закрити. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що матеріалами справи не доведено факт керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження обстеження у медичному закладі, оскільки поліцейські під`їхали до автомобіля під час стоянки, коли він через загострення гіпертонічної хвороби та цукрового діабету чекав на сина, який повинен був відвезти його до лікарні. Зазначає, що цим пояснюється його неадекватна поведінка та підписання протоколу без зауважень, оскільки поліцейські силою витягли його з автомобіля, порвавши при цьому одяг. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки поліцейські не пропонували йому пройти такий огляд і в медичний заклад його не доставляли, тому вважає недоведеним наявність складу інкримінованого йому правопорушення. Також зазначає, що суддя посилався як на доказ його вини на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, тоді як такий огляд не проводився.

Апелянт скаржиться й на порушення його права на захист, оскільки він не був повідомлений належним чином про час та дату розгляду даного провадження і воно було розглянуто за його відсутності, що позбавило можливості надати суду свої пояснення. Крім того, про прийняття судом оскаржуваної постанови йому стало відомо 11 грудня 2019 року, тому просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи суддею 02 грудня 2019 року був здійснений без участі ОСОБА_1 , при цьому апелянт у доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що копію постанови отримав 11 грудня 2019 року. Зі штампу суду вбачається, що апеляційна скарга подана 16 грудня 2019 року, тобто у межах десятиденного строку, передбаченого законом для подачі апеляційної скарги на постанову судді. За таких обставин, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер 6810» та у медичному закладі СОНД.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов достатніх фактичних даних, які б дозволили спростувати достовірність та належність доказів, наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277712 від 02.10.2019 (а.с.1), актом огляду на стан сп`яніння, згідно зі змістом якого ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі (а.с.3-4) та відеозаписами від 02.10.2019 з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ««DAEWOO Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснивши наїзд на бордюр був зупинений поліцейськими і в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер 6810» та в закладі охорони здоров`я, в цій частині його доводи щодо недоведення факту керування ним автомобілем спростовуються матеріалами відеофіксації (а.с.7).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки даний вид огляду йому не був запропонований, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України (у редакції постанови КМУ № 161 від 22 березня 2017 року), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Згідно з передбаченою законодавством України процедурою, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП). Результати огляду зазначаються у відповідному в акті. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП). Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і проводиться в присутності поліцейського (ч.4 ст.266 КУпАП).

Матеріалами провадження, зокрема, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, більш того сам водій підтверджував вживання того дня алкогольних напоїв, тому вважаю такими, що не заслуговують на увагу його доводи про перебування в хворобливому стані та щодо безпідставного застосування до нього поліцейськими грубих заходів, так як водій мав намір залишити місце зупинки транспортного засобу.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суддя як на доказ вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП посилався на протокол огляду на стан сп`яніння, оскільки огляд взагалі не проводився та зі змісту цього акту вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і даний факт засвідчено підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Без підставними є й доводи апелянта щодо порушення його права на захист у зв`язку з його відсутністю під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, оскільки у матеріалах даного провадження містяться три заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду даного провадження з різних підстав (а.с. 11, 13, 15), що свідчить про його обізнаність щодо дат та часу розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 присутній під час апеляційного розгляду своєї скарги та має можливість надати пояснення та заперечення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2019.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.