ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/70/20 Справа № 185/7541/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого першим заступником голови Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, -

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження по адміністративній справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, проте, провадження по адміністративній справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника голови Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яка відноситься до посад державної служби, категорії «Б», будучи суб`єктом відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції», в порушення дії ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, несвоєчасно, тобто з порушенням встановленого законодавством строку (до 00 год. 00 хв. 01.04.2018 року), виконав обов`язок щодо вчинення відповідних активних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 01.04.2018 року, тобто подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік 01.04.2018 року об 11 год. 30 хв. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Матеріальної шкоди вказаним правопорушення не заподіяно.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній. Прокурор Дудікова А.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити постанову без змін.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка.

ОСОБА_1 на час подання щорічної декларації за 2017 рік займав посаду першого заступника голови Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації Максимчука С.Є. за № К-83/0/336-17 від 14.09.2017 року, яка відноситься до посад державної служби, а отже згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» останній є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно листа ДП "Українські спеціальні системи" від 08.10.2018 року за № 07-1475, встановлено, що у період з 1 січня 2018 року до 08.10.2018 року доступ до Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування був відсутні тільки раз: з 12-00 год. до 12-40 год. 15.03.2018 року, інших технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню документів до Реєстру, у зазначений період, не зафіксовано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення № 1376 від 13.08.2019 року за яким, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, несвоєчасно, тобто 01.04.2018 року об 11 год. 30 хв., подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2017 рік, містить відомості, які знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, даний протокол, як доказ у справі, складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутня вина, як складова адміністративного правопорушення, не може бути прийнята судом за тих обставин, що останній усвідомлював, що несвоєчасно подає декларацію за минулий 2017 рік, тобто 01.04.2018 року об 11 год. 30 хв., без доведеності поважності причин її неподання.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , що передбачає, як дію так і бездіяльність.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Отже, КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у нього був відсутній умисел не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він був впевнений у поданні декларації напередодні, тобто 31.03.2018 року, але не пересвідчився в успішному поданні декларації шляхом отримання повідомлення від НАЗК, та лише 01.04.2018 року, перевіривши сайт НАЗК та усвідомивши відсутність декларації, повторно подав декларацію за минулий 2017 рік об 11-30 год,

Таким чином, з досліджених доказів слідує, що у ОСОБА_1 в період з 01.01.2018 по 31.03.2018 не було жодних об`єктивних перешкод своєчасно подати щорічну декларацію за 2017 рік, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими, не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження по адміністративній справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун