Провадження № 33/801/64/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200815 28 вересня 2019 року о 14 год 38 хв. в м. Вінниці по вул. 600-річчя, 17 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн 00 к. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн 20 к. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив:

- поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року;

- скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч приписам статей 7, 268, 271, 277-2 КУпАП суддя суду першої інстанції не звернув уваги на розбіжності в поясненнях обох учасників ДТП. Не належним чином оцінив показання свідків та висновок експерта, зокрема про те, що:

-за відсутності відповідної розмітки та дорожніх знаків, а також даних про ширину проїзної частини експерт вказав про виконання ОСОБА_1 розвороту не з крайньої лівої смуги;

-за умови швидкості руху автомобіля «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 40 км/год, технічна можливість уникнення ДТП забезпечувалась виконанням ним вимог п. 12.3 ПРДР України.

Зазначав, що з урахуванням слідів гальмування та механічних пошкоджень автомобілів експерт не мав перешкод для встановлення швидкості руху автомобіля ОСОБА_2 .

Крім того суддя суду першої інстанції залишив без реагування його письмову заяву про виклик і допит в судовому засіданні експерта.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилався на те, що копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року була йому відправлена лише 29 грудня 2019 року, а отримав він її 01 січня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи видно, що всупереч цим приписам закону копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року була відправлена ОСОБА_1 лише 29 грудня 2019 року, отримав він її 01 січня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 10 січня 2020 року.

Оскільки підготувати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції до отримання копії такої постанови не можливо, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана в межах десятиденного стоку з часу отримання копії постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року, то строк на апеляційне оскарження цієї постанови необхідно поновити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення БД № 200815 від 28 вересня 2019 року 28 вересня 2019 року о 14 год 38 хв. в м. Вінниці по вул. 600-річчя, 17 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України (а. с. 1).

Пославшись на цей протокол та висновок експерта № 750 від 29 листопада 2019 року суддя суду першої інстанції не звернув уваги, що вони не спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що дорога, на якій сталась ДТП, має лише по одній смузі руху в кожному напрямку, що унеможливлює висновок про здійснення ним розвороту не з крайньої лівої смуги, не встановив швидкості руху автомобіля ОСОБА_2 в момент виникнення небезпеки, не надав оцінки спроможності його показань щодо швидкості руху та моменту виникнення небезпеки з огляду на наявність слідів гальмування та відповідні технічні ушкодження автомобілів, а також показання свідків. Суд залишив без реагування письмове клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні експерта.

Таким чином вважати, що суддя суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно встановив обставини справи відповідно до приписів статті 245 КУпАП не можна.

Згідно з частиною другою статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку (до такого висновку прийшов Верховний Суд у справі № 308/8763/15-а, постанова від 11 липня 2018 року).

ДТП сталась 28 вересня 2019 року, справа до Вінницького апеляційного суду надійшла 16 січня 2020 року, тобто після закінчення встановленого частиною другою статті 38 КУпАП строку, а тому апеляційний суд не має законних повноважень усунути допущені судом першої інстанції при розгляді справи порушення норм процесуального права шляхом встановлення фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, а провадження у ній підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року задовільнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк