Справа № 428/9080/20
Провадження №3/428/2197/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні данні та відомості щодо РНОКПП в матеріалах справи відсутні, посвідчення водія серії НОМЕР_1 кат. «В», не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 201284 від 14.10.2020 року, 14 жовтня 2020 року о 17-56 годині в м. Сєвєродонецьк на вул. Танкістів, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрову. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що зранку йому зателефонував знайомий ОСОБА_2 та попросив автомобіль, на що він погодився. Після чого, він перебував у сусіда на поминках. Увечері зателефонував ОСОБА_2 , повідомив, що пригнав автомобіль та поставив його на подвір"ї по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька. Він вийшов на подвір"я, щоб забрати з автомобіля документи, коли виходив з транспортного засобу, до нього підійшли патрульні поліцейські, стали вимагати пред"явити документи та почали стверджувати, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп"яніння. Згодом працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці за допомогою пристрою "Драгер" та в медичному закладі, на що він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. Після чого поліцейські знайшли двох свідків та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 14.10.2020 року під час несення служби у складі екіпажу "Цейлон-107" в м. Сєвєродонецьк Луганської області надійшов виклик про можливе вчинення водієм транспортного засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2 адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння на вул. Танкистів, 30. Вони побачили схожий автомобіль, який рухався, коли почав гальмувати на ямах у нього не працював правий стоп-сигнал. Коли він підійшов до транспортного засобу, він почав рухатися назад, тоді він постукав по капоту автомобіля, після чого була здійснена запинка. Він підійшов до водія, який керував транспортним засобом - ОСОБА_1 , представившись, повідомив про здійснення відеофіксації, повідомив причину зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 надав документи, він перевірив їх та запропонував відкрити багажник, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, відкрив багажник. Коли ОСОБА_1 виходив з автомобіля, він виявив ознаки алкогольного сп"яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінку, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. ОСОБА_1 від проходження у встановленому Законом порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров"я відмовився в присутності двох свідків. Стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 має дружні стосунки. В селі Чабанівка в нього проживає теща, та йому було необхідно з"їздити до неї. 14.10.2020 року зранку він зателефонував ОСОБА_1 та попросив автомобіль. З"їздив в село Чабанівка, до м. Сєвєродонецька повернувся увечері, спочатку він завіз жінку додому на АДРЕСА_2. Приблизно о 18-00 годині, на початку 19 години від приїхав до ОСОБА_1 , поставив автомобіль, віддав ключі та повідомив, що документи перебувають в бардачку.

Обставини справи підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 201284 від 14.10.2020 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 14.10.2020 року, в яких зазначено, що він був запрошений працівниками патрульної поліції у якості свідка та в його присутності водій ОСОБА_1 від огляду на стан сп"яніння відмовився.

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 14.10.2020 року, в яких зазначено, що він був запрошений працівниками патрульної поліції у якості свідка та в його присутності водій ОСОБА_1 від огляду на стан сп"яніння відмовився.

- відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції, який було зроблено 14. жовтня 2020 року, з якого вбачається, що дійсно був зафіксований факт руху транспортного засобу під керуванням водій ОСОБА_1 , патрульним поліцейським було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп"яніння, для чого було запропоновано йому проїхати до медичного закладу, або пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі. Працівниками патрульної поліції було попереджено ОСОБА_1 про складання в такому випадку протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та розпочато пошук свідків для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 спостерігається порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покрову, відчувається запах алкоголю з порожнини рота.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції, - огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У відповідності до п. 7 Розділу І Інструкції, - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідженими матеріалами справи достовірно встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (на місці події та в медичному закладі) в присутності двох свідків, що об`єктивно підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 6), та поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с.7), зміст яких не оспорювався ОСОБА_1 в ході судового засідання.

Крім того, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер», так і в медичному закладі визнано ОСОБА_1 в судовому засіданні.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи у відповідних графах свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 також відмовився від проходження такого огляду, що підтвердили зазначені свідки у своїх поясненнях, та не оспорюється ОСОБА_1 в ході судового засідання. Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано на диску з відео-матеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, де зафіксовані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці скоєння адміністративного правопорушення, або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п. п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, на що ОСОБА_1 відмовився.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, зазначив, що він не керував транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинив правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 під час розгляду справи неодноразово наголошував на істотному порушенні процесуальних прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема з приводу не прийняття з богу працівників поліції того факту, що він не керував зазначеним транспортним засобом.

Однак, вищевказані твердження ОСОБА_1 ґрунтуються на його власній інтерпретації подій, що мали місце 14.10.2020 року, та направлені на уникнення відповідальності, і повністю спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських, на якому чітко зафіксований факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Твердження з боку ОСОБА_1 щодо не керування транспортним засобом спростовується дослідженим в ході судового засідання відеофайлом, на якому чітко зафіксований рух автомобіля ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_1 . Руху інших транспортних засобів на відеофайлу не зафіксовано.

Таким, чином судом визнається такий відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 201184 від 24.10.2020 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., оскільки останній, порушив вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені у судовому засіданні та не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

У судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Натомість, суд переконаний, що особа, яка свідомо сідає за кермо в стані алкогольного сп`яніння повинна нести відповідальність згідно чинного законодавства. Зазначений обґрунтований висновок узгоджується з Європейською практикою, оскільки Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд ставиться критично до пояснень з боку свідка ОСОБА_2 , оскільки він перебуває в дружних стосунках з ОСОБА_1 та розцінює їх як допомогу ОСОБА_1 в намаганні уникнути відповідальність.

Крім того, пояснення зазначеного свідка ОСОБА_2 спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , які не є єдиними вирішальними доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, але і сукупністю доказів, досліджених в ході судового засідання, узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з вимогами ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

Під час огляду диску відеозапису також було встановлено, що з боку свідків та працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує особу ОСОБА_1 , виходячи з того, що останній відповідно до довідки, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом календарного року не притягувався, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 кат. «В».

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, інвалідом не являється.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не вбачається.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.(Отримувач коштів - ГУК у Луганській області/ Луганська область; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998, Казначейство України (МФО), рахунок отримувача: UА0012001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (суд.збір) у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко