Справа № 265/8772/19
Провадження № 3/265/150/20
П О С Т А Н О В А

06 лютого 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм у ФОП Зорін, ІПН НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.11.2019 року о 23-30 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, внаслідок завдано шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак останній до суду не прибув, про причини неможливості явки не повідомив, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. В протоколі про адміністративне правопорушення свою вину не заперечував.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який знав, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, однак своїм обов`язком явки до суду за викликом знехтував.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. № 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Провина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що подія адміністративного правопорушення мала місце, провина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення доведена, в його діях є наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, оскільки він вчинив психологічне насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

При призначенні стягнення суд бере до уваги характер правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, пом`якшувальні і обтяжливі провину правопорушника обставини, його особу і відношення до скоєного,

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2 ч.1, 221, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАП України, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На постанову може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня винесення шляхом подачі апеляції до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя.

Суддя Міхєєва І.М.