ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/15/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його представника Заводовської М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду водій ОСОБА_1 18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м.Тернополі по вул.Дивізії Галичина керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest 6810 «Drager» ARBF-0443 (повірка дійсна до 07.12.2019 року) в присутності двох свідків. Результат огляду 1,93 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП направити на розгляд трудового колективу.

Вказує, що суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, постанова винесена судом з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Посилається на незаконність дій працівників поліції, оскільки несправність зовнішніх світлових пристроїв не вважає порушенням Правил дорожнього руху та відповідно підставою для зупинки транспортного засобу.

Стверджує, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про передачу матеріалів адміністративного правопорушення на розгляд трудового колективу, не у повній мірі встановив обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутність спричинення ним будь-яких тяжких наслідків третім особам, а також те, що у зв`язку з позбавленням його водійського посвідчення його сім`я залишиться без будь-яких засобів для існування.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника Заводовської М.Л., приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2019 року серії ОБ №196203, згідно якого інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Тернополі ДПП лейтенантом поліції Процем В.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 18 жовтня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м.Тернополі по вул.Дивізії Галичина транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest 6810 «Drager» ARBF-0443 (повірка дійсна до 07.12.2019 року) у присутності двох свідків.

Як вбачається з результату тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатора Alcotest 6810 «Drager» ARBF-0443 від 18 жовтня 2019 року, рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,93 % (проміле). З вказаним результатом тесту ОСОБА_1 погодився, що підтверджується відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 18 жовтня 2019 року були присутні в якості свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою застосування газоаналізатора алкотест Драгер 6810. Результат тесту показав наявність алкоголю у крові ОСОБА_1 у розмірі 1,93 проміле. З вказаним результатом водій погодився та відмовився іхати у лікувальний заклад для проходження огляду.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest 6810 «Drager» ARBF-0443 (повірка дійсна до 07.12.2019 року) огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. За результатами огляду встановлено - проба позитивна - 1,93 % проміле.

Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проводився працівниками поліції у відповідності із вимогами п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1425/735, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального, матеріального права, неврахування судом усіх обставин справи є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про відсутність законних підстав для зупинки його автомобіля, оскільки працівником поліції зупинено транспортний засіб марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.2 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з наявністю ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, а саме: водій керував транспортним засобом із неосвітленим заднім державним номерним знаком, про що працівником поліції складена постанова серії НК №530554 від 18.10.2019 року.

Крім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на безпідставність відмови суду першої інстанції у звільненні його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, та передачі на підставі ст. 21 КУпАП матеріалів справи на розгляд трудового колективу з метою застосування заходів громадського впливу.

Вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, передбачене ст. 21 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апелянт та його представник ОСОБА_4 просили не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та передати його на поруки трудовому колективу для застосування засобів громадського впливу, оскільки права йому необхідні для виконання своїх службових обов"язків, відсутність яких поставить його сім"ю у скрутне матеріальне становище. Вказують, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, виключно позитивно характеризується, має троє малолітніх дітей.

Однак з урахуванням усіх обставин справи, зокрема характеру правопорушення та його можливих суспільно небезпечних наслідків, приймаючи до уваги результат огляду на стан алкогольного сп`яніння - 1,93 проміле при допустимому показнику 0,2 проміле вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність достатніх та обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.21 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП з урахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому відсутні будь-які підстави для скасування постанови суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис