П О С Т А Н О В А

"23" липня 2020 р. Справа153/931/20

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Любинецька-Онілова А.Г., розглянувши заяву про самовідвід судді Ямпільського районного суду Вінницької області Гаврилюк Тетяни Володимирівни у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

07.07.2020 за вхід.№4007 на адресу Ямпільського районного суду Вінницької області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

До початку розгляду справи про вказане адміністративне правопорушення, суддею Гаврилюк Т.В. заявлено самовідвід, оскільки ОСОБА_2 є присяжним Ямпільського районного суду Вінницької області, з яким у неї склалися робочі відносини, і вказана обставина може викликати сумнів щодо неупередженості судді.

Дослідивши заяву про самовідвід, матеріали адміністративної справи, вважаю заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/232.4., встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді заяв про самовідвід та відвід, необхідно застосувати аналогію права.

Пунктом 4 рішення №34 Ради суддів України від 08.06.2017 надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», від 29 червня 2004 року №1906-ІV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

ОСОБА_2 на цей час дійсно є присяжним Ямпільського районного суду Вінницької області, з яким у судді Гаврилюк Т.В. склалися робочі відносини і вказана обставина не зможе сприяти винесенню неупередженого рішення, тому вважаю заяву про самовідвід судді Гаврилюк Т.В. обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.6, 23, 48, 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Конституцією України, Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» та ст.246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 4 рішення №34 Ради суддів України від 08.06.2017, п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/232.4., ст.15 Кодексу суддівської етики, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід головуючого судді Гаврилюк Тетяни Володимирівни у справі про адміністративне правопорушення №153/931/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП задовольнити.

Відповідно до ч.3 розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, передати справу про адміністративне правопорушення №153/931/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП керівнику апарату Ямпільського районного суду Вінницької області для повторного авторозподілу справ.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ямпільського районного суду

Вінницької області А.Г. Любинецька-Онілова