Провадження № 33/824/1125/2020 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 липня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 367630 від 12 вересня 2019 року « 12.09.2019 року о 03 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Кільцева Дорога/вул. Львівська,45/7 ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому, маючи обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 21.03.2019 року ВП № 58445420 Києво-Святошинським районним відділом ДВС.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначає те, що будь-яких доказів того, що на момент складання протоколу він був ознайомлений з постановою державного виконавця про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи немає. Крім того судом першої інстанції проігноровані його зауваження про порушення порядку складання співробітниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки повний текст оскаржуваної постанови він отримав лише 05 листопада 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, приймаючи до уваги незначний термін пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови суду, з метою доступу до суду та забезпечення права, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на апеляційне оскарження, вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Але цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_1 місцевим судом дотримано не було.

Частиною 3 статті 126 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Стаття 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Із вище викладеного вбачається, що суд першої інстанції, перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, вказані обставини не перевірив, що позбавило його можливості прийняти законне рішення по справі.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП суддя місцевого суду визнав доведеним те, що у час та у місці, які вказані у постанові ОСОБА_2 , будучи обмежений в праві керування транспортними засобами постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.03.2019р., керував автомобілем марки «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП. Між тим, цей висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах і погодитись із ним не можливо.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.03.2019р серії ВП №58445420 щодо ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що про встановлені державним виконавцем обмеження будь-яким способом було доведено до відома ОСОБА_1 .

Разом з тим, на неодноразові запити апеляційного суду про надання доказів з матеріалів виконавчого провадження щодо повідомлення ОСОБА_1 про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, на адресу суду надійшла тільки копія вказаної постанови без відомостей про належне повідомлення ОСОБА_3 щодо відкриття відносно нього виконавчого провадження.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлені щодо нього обмеження, та умисно і свідомо їх порушив, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції приймає до уваги ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2020 року, якою скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.11.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 «про стягнення аліментів», а також постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.03.2020 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов