Справа № 442/174/20
Провадження №3/442/88/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТзОВ «Неском», проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №115883 від 07.01.2020 ОСОБА_1 07.01.2020 о 20.15 год. керував автомобілем Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 в м. Стебник по вул. Мельника, 2 Львівської області з ознаками алкогольного сп`яніння (не виразна вимова, запах алкоголю з порожнини рота). При чому вчинив ДТП. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому вину не визнав, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено з грубими порушення чинного законодавства, просив провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки на час керування транспортним засобом був тверезий. Огляд на стан сп`яніння йому було запропоновано пройти працівниками поліції через дві години після конфлікту з сусідом ОСОБА_2 , який стверджував , що він вчинив ДТП. Дійсно випив трохи горілки вдома, оскільки в нього були гості. В стані алкогольного сп`яніння не керував транспортним засобом. Від проходження медичного огляду в лікарні відмовився, оскільки жодного ДТП не вчиняв.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 суду повідомив, що 07.01.2020 орієнтовно о 20.15 год. він побачив як автомобіль Рено Трафік, яким керував ОСОБА_1 , під час паркування вчинив ДТП. Коли правопорушник виходив з машини він відчув від нього запах алкоголю з рота. Після вчинення ДТП ОСОБА_1 до себе додому, а потерпілий ОСОБА_3 викликав поліцію. Коли саме поліція приїхала точно не пам`ятає, вони піднялись до квартири ОСОБА_1 і покликали його до автомобіля. Згодом працівники поліції оглянули місце події, склали протокол. Дійсно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , суду пояснила, що 07.01.2020 о 22.25 год. перебувала в себе вдома, до неї в двері постукали працівники поліції, які приїхали до її сусіда Винника ОСОБА_5 .

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Крім того, суть адміністративного правопорушення викладена як «керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння» суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Поряд з тим, з протоколу та показів свідків вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Трафік 07.01.2020 о 20.15 год., однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 о 22.25, тобто зі спливом більше двох годин. Година, зазначена в протоколі, а саме 21 год.05хв. є неправильною, оскільки таке спростовується показами свідків.

Крім цього судом беззаперечно встановлено, що працівники поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 не зупиняли під час керування, а запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння під час перебування ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Крім цього, згідно п.6,7 розділу І Інструкції Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Разом з тим, свідками вказаного адміністративного правопорушення зазначено ОСОБА_3 (потерпілий ДТП) та ОСОБА_2 ( родич потерпілого ОСОБА_3 ), які є зацікавленими особами і щодо неупередженості яких є сумніви.

Таким чином, суд беручи до уваги покази свідків, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що таке не узгоджується з диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП та з об`єктивною стороною такого правопорушення, та не доводить факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння саме під час керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, відносно якої складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КупАП.

Враховуючи встановлене в судовому засіданні, суддя вважає, що відсутні належні докази щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та відмову від проходження медичного огляду, а тому суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, як основний доказ вчинення правопорушення складений без дотримання вимог ст. 130 КУпАП.

Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як пояснив суду ОСОБА_1 він вживав алкоголь, але вже будучи вдома, після того , як поставив автомобіль на стоянку.

Звертаючи увагу на гарантії статті 6 Конвенції при розгляді вказаної категорії справ суд підкреслює, що вона за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону до визначення меж судового розгляду.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборони на використання аналогії закону.

У найближчій галузі права кримінальному міститься заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України). Проте, у кримінальному процесуальному законі аналогію не заборонено.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Судом вбачається можливе вчинення правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, однак суд не може самостійно вийти за межі обвинувачення та змінити правову кваліфікацію діяння особи в сторону погіршення її становища.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

Суддя: Нагірна О.Б.