Справа №587/1539/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/16/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. ,розглянувши подання голови Сумського районного суду Сумської області ЧЕРНИХ О. М. від 04.08.2020 щодо направлення справи про адміністративне правопорушення № 587/1539/20 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до іншого суду,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2020 до Сумського апеляційного суду надійшло подання голови Сумського районного суду Сумської області Черних О. М. щодо направлення справи про адміністративне правопорушення № 587/1539/20 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до іншого суду у межах юрисдикції Сумського апеляційного суду, оскільки в Сумському районному суді Сумської області працює троє суддів, з яких суддя Гончаренко Л. М. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суддя Степаненко О. А. знаходиться у відпустці до 25.08.2020, внаслідок відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу неможливо утворити склад суду для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання голови суду не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо можливості відводу (самовідводу) судді та передачі провадження на розгляд іншого суду (зміну територіальної підсудності).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного головою суду питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності заяви судді про самовідвід, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є:

- ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону;

- ст. 34, згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Таким чином, самовідвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею цього місцевого суду, а за його відсутності - заява про самовідвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах територіальної юрисдикції апеляційного суду.

Разом з тим, подання голови суду не містить жодних даних про існування передбачених КУпАП чи КПК заборон для участі судді Черних О. М. у вказаному кримінальному провадженні, а формування автоматизованою системою документообігу протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями не свідчить про неможливість утворення складу суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в Сумському районному суді Сумської області є достатня кількість суддів для утворення складу суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому судом не вичерпано всіх можливостей для її розгляду.

Керуючись ст. 2, 276 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання голови Сумського районного суду Сумської області ЧЕРНИХ О. М. про направлення справи про адміністративне правопорушення № 587/1539/20 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до іншого суду - відмовити, а матеріали справи повернути до Сумського районного суду Сумської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.