Справа № 317/3737/20
Провадження № 3/317/1594/2020
П О С Т А Н О В А

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Ткаченко М.О., розглянувши матеріал, що надійшов із Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ВАБ № 287122 від 12.12.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 44-3 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, передбачених, зокрема, іншими актами законодавства та потребує обов`язкової вказівки про конкретну заборону відповідного пункту (підпункту) нормативно-правового акту, яким установлюється правила карантину, саме які порушила особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Так, фактично у протоколі у повному обсязі не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 287122 від 12.12.2020 суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. В протоколі вказано, що 12.12.2020 о 22:00 пивний магазин «Бочка» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт Балабине, вул. Миру, буд. 24, працював після 22:00 год. всупереч п.п 1 п. 15 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, чим порушено правила щодо карантину, передбачено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Так, відповідно до змін, внесених до Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, пункт 15 втратив чинність на підставі Постанови КМ № 1236 від 09.12.2020, тобто на момент вчинення правопорушення не існувало норми, на яку посилається співробітник поліції.

Крім того, відповідно до згаданої Постанови, саме суб`єкти господарювання повинні забезпечувати своїх працівників засобами індивідуального захисту органів дихання (захисні маски або респіратори) та здійснювати належний контроль за їх використанням, а також несуть відповідальність за провадження господарської діяльності під час карантинних обмежень.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ № 287122 від 12.12.2020 відсутні відомості про те, чи займає ОСОБА_1 відповідну посаду суб`єкта господарювання, до обов`язків якої входить провадження господарської діяльності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, порушила правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, та може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме в галузі охорони праці та здоров`я населення.

Крім того, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі викладеного, суд не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 9, 44-3, 247, 251, 278, 279, 280 КУпАП, ст. 55 ГК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.О. Ткаченко