П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2020 Справа №607/55/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 24.12.2019 року о 01 год. 10 хв. в місті Тернопіль по вул. Замонастирська керував транспортним засобом ВАЗ 21099 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків а також вчиняв дії по ухиленню від проходження, а саме відмовився надавати біологічне середовище сеча, чим порушив вимоги п.2.5 правил дорожнього руху та за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа яка притягується до адміністративної відповідальності заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, він вечором катався автомобілем по дорозі з малолітнім сином, тому що син не міг заснути, а в автомобілі швидко засинає. Його двічі зупиняли працівники поліції з інтервалом 10 хвилин. При другій зупинці повели обшук автомобіля, його особистий обшук та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він не вживає наркотичних засобів, тому погодився проти огляд на стан сп`яніння. В медичному закладі йому запропонували здати біологічний матеріал сечу, на що він погодився. В приміщенні туалету намагався здати сечу, однак не зміг це зробити фізіологічно. При цьому, в приміщенні туалету були присутні працівники поліції, які знімали на камеру, його намагання, та заважали.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні докази, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Так, з досліджених відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, навпаки, виконував всі вказівки, намагався здати сечу для аналізу на вміст наркотичних речовин, однак не з його волі, з фізіологічних причин не зміг це зробити.

У відповідності до п.12 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. (п.13)

Будь-які інші способи проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (як-от, відібрання інших зразків біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень - слини, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, крові) ОСОБА_1 не пропонувалися.

Письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, в категоричній формі, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що в присутності свідків ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, намагався надати біологічний матеріал, однак не зміг з фізіологічних причин.

Будь-які інші докази на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, а нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тому, суддя приходить до висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Позняк