Провадження № 3/263/249/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Папаценко Павло Ілліч, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2019 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 298131, відповідно до якого він 21.11.2019 року о 20 год. 14 хв. в м.Маріуполі Центрального району по вул.Леваневського, керуючи автомобілем «Део Ланос» номерний знак НОМЕР_2 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце якого залишив, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причини не явки суду не відомі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 не з`являється в судові засідання, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП є доведеним, а тому правопорушник підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Крім того, факт правопорушення підтверджується: протоколом серії БД № 292131 від 21.11.2019 року про адміністративне правопорушення, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №298132 від 21.11.2019 року за ст. 124 КУпАП, копією схеми ДТП та фото таблиці, копією рапорту працівника поліції, копією письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Таким чином суддя вважає, що вина правопорушника доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушниці, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 122-4, 252, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: П.І. Папаценко