КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/4819/2020 Суддя 1 інстанції - Колдіна О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Федорова Д.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постановою судді, 23.08.2020 року о 20 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault-Logan» д.н. НОМЕР_1 по вул. Фестивальна, 68 в м. Києві, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, ознаками якого було: тремтіння рук, поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Федоров Д.С. просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт вказує на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомленим про час розгляду справи, а сама справа розглянута поверхнево, без здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин.

Апелянт стверджує, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі: тремтіння рук, поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, а ознаки сп`яніння працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 не встановлювались.

Вказуючи на безпідставність проходження огляду у лікаря-нарколога з боку патрульних поліції, захисник посилається на висновок за результатами огляду на стан наркотичного сп`яніння № 005031, який ОСОБА_1 пройшов самостійно, та який не виявив ознак сп`яніння, ані наркотичних речовин в його організмі.

Посилаючись на те, що у процесі спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та може пройти такий огляд самостійно на наступний день, апелянт вважає, що працівники поліції вчинили провокацію по відношенню до водія, що з огляду на практику ЄСПЛ щодо провокації вчинення злочинів, вказує на неприпустимість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши поясненнязахисника Федорова Д.С. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно зашити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання апелянта на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та такі ознаки не встановлювались працівниками поліції спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські, встановивши ознаки наркотичного сп`яніння, озвучували їх перед ОСОБА_1 , а потім і перед свідками.

При цьому ОСОБА_1 сперечався з поліцейським щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Додана до апеляційної скарги захисника копія висновку КМНКЛ "Соціотерапія" від 28.08.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, у якому зазначено, що в результаті огляду, проведеного 25.08.2020 року у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння, не може свідчити про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення 23.08.2020 року о 20 годині 50 хвилин у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння, зазначених у протоколі, у зв`язку з чим у поліцейський не було підстав вимагати проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Отже, доводи апеляції про відсутність у поліцейський підстав для направлення водія ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння є безпідставними.

Суддя апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки роз`яснювали йому про те, що він може пройти огляд на стан сп`яніння самостійно.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейській двічі пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння і двічі ОСОБА_1 відмовлявся від проведення такого огляду.

При цьому при повторній пропозиції ОСОБА_1 щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейський пояснив, що водій має право відмовитись від проведення такого огляду або проїхати на огляд з поліцейськими або пройти огляд самостійно.

Таке роз`яснення поліцейського не може бути розціненим як провокація на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху в силу вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а п. 2.5 Правил передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, який він зобов`язаний був знати та неухильно виконувати.

Поліцейські не спонукали ОСОБА_1 щодо рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відтак немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Слушними є доводи апелянта про те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомленим про час розгляду справи, проте вказане порушення само по собі не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому суддя апеляційного суду враховує, що права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, у справі щодо ОСОБА_1 були поновлені в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки він брав участь в судовому засіданні за участю свого захисника, мав можливість давати пояснення не лише в межах апеляційної скарги, а й по суті обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, подавати документи, заявляти клопотання тощо.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника Федорова Д.С. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська