Справа №: 653/4327/19
Провадження № 3/653/2/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 січня 2020 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Берлімова Ю.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП - НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 299581 від 27 листопада 2019, 24 жовтня 2019 року о 1800 год. громадянин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , порушив правила тримання собак, внаслідок чого собака покусала громадянку ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу кваліфіковані за ч. 2 ст.154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що двір його онука та двір ОСОБА_2 відділяє паркан з сітки-рабиці, 24 жовтня 2019 року на територію двору ОСОБА_2 , потрапила собака його онука породи «стаффордширський тер`єр». ОСОБА_2 , зі слів останнього, дражнила собаку, однак пес її не кусав, а лише бігав біля неї. Зазначає, що просив ОСОБА_3 відкрити ворота, щоб він міг забрати собаку, проте остання відмовилася це зробити.

Суддя, вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП України).

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Разом з тим, порядок складання протоколу про адміністративні правопорушення затверджено Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Згідно частини другої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 24 жовтня 2019 року до її двору під сіткою, яка розділяє сусідній та її двір, потрапила собака сусіда ОСОБА_1 та покусала її. Собака велика, породи «дог».

Свідок ОСОБА_2 , який є братом потерпілої пояснив, що не був очевидцем подій, а приїхав наступного дня. Вказує, що коли він приїхав все було у крові веранда, літня кухня.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що в листопаді він працював у ОСОБА_5 , який є онуком ОСОБА_1 , ремонтував дах, у дворі бігала собака породи «стаффорд». ОСОБА_2 підійшла до паркану, який зроблений з сітки-рабиці та зробила у ньому отвір, через який до неї забіг пес на якого вона почала кричати та махати палицею. Зазначав, що собака не кусала потерпілу, а остання «розіграла комедію», потім ОСОБА_1 забрав собаку.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він лагодив кришу у ОСОБА_5 та бачив, що сусідка протягом дня ходила по свому двору, собака потрапив до її двору та бігав там. Зазначив, що ОСОБА_2 дражнила собаку та кричала, ОСОБА_1 пішов за собакою, однак ОСОБА_2 йому не відкривала. Вказує, що собака її не кусала.

Свідок ОСОБА_5 , який є онуком ОСОБА_1 , пояснив, що собака породи «стаффордширский терьер» належить йому, собака невеликого розміру, приблизно 40 см в висоту. Зазначив, що хлопці, які ремонтували дах розповіли йому, що ОСОБА_2 зробила отвір у заборі, через який до її двору потрапив його пес.

Згідно акту судово-медичного огляду від 06 листопада 2019 року № 340/Г, рани обох гомілок в нижній третині утворилися від дії тупих предметів, могли бути наслідком укусів собаки 24 жовтня 2019 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синці лівого плеча, поверхнева рана долонної поверхні правої кисті утворилися від дії тупих предметів 24 жовтня 2019 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з матеріалів справи правопорушення вчинено 24 жовтня 2019 року. Пояснення від ОСОБА_1 прийнято 20 листопада 2019. Таким чином, особу яка вчинила правопорушення виявлено щонайменше 20 листопада 2019 року. Однак при цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено лише 27 листопада 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що особою, яка склала протокол, порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий складений із пропуском строку, тому він є недопустимим доказом по справі.

Також, суд зазначає, що виходячи із диспозиції ч. 2 ст.154 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає: у триманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигул собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 цієї статті.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 , відсутні будь-які посилання на такі правила, а саме який пункт цих правил був порушений і в чому це порушення проявилось, а також не зазначено, яку саме дію, з передбачених ст. 154 КУпАП, вчинив ОСОБА_1 , в чому саме полягало порушення з його боку правил тримання собаки, з числа тих, за які передбачена адміністративна відповідальність.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_5 , слідує, що собака породи «стаффордширський тер`єр» належить йому, що підтверджується ветеринарним паспортом.

Також, як вбачається із згаданого вище протоколу про адміністративне правопорушення, такий ґрунтується лише на поясненні ОСОБА_2 , які у свою чергу спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , інших доказів, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення у протоколі не зазначено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п.161, Series A заява №25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988р. зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» від 30.05.2013 no. 36673/04), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними, та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а саме: відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 , порушення порядку складання протоколу про адміністративне, пояснення свідків, які спростовують викладені у протоколі факти та пояснення ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 154 , 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області на протязі десяти днів.

Постанова набрала чинності «____»________2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова