КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/5116/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що їй не було надано сертифікат на прилад «Драгер», із застосуванням якого проводилось її освідування на стан алкогольного сп`яніння, та акт його повірки, що ставить під сумнів правильність результатів огляду.

Крім цього зазначає, що її не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також під час огляду її на стан алкогольного сп`яніння не були присутні свідки, що у свою чергу є порушенням працівниками поліції вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Олефіренка О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 18 вересня 2020 року о 03 год. керувала транспортним засобом «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Науки 4-В в місті Києві в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПРД суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №140591 від 18.09.2020 року, висновок лікаря-нарколога №005394 від 18.09.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено наявність алкоголю в кількості 0,22% проміле.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також протокол містить підпис ОСОБА_1 про те, що їй було роз`яснено її права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

За приписами ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Тобто дана стаття не передбачає обов`язкову присутність свідків під час огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005394 від 18.09.2020 року лікарем ОСОБА_2 було проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,22% (а.с.2, т.1). Відомості щодо проведення лікарем-наркологом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», матеріали справи не містять.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. На противагу цим доказам, судом не може прийматися до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 та обставина, що вона не була відсторонена від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, оскільки це не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз