ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участю секретаря судового засідання Костюк Л.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Юзифовича І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Юзифовича І.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2019 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого на АДРЕСА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 (триста вісімдесят чотири) гривні (двадцять) копійок.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 29 жовтня 2019 року о 22 год. 12 хв. керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Майдану, 228 у м. Чернівці, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків,

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Юзифович І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не адав належної оцінки обставинам справи та формально підійшов до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягнуло за собою необґрунтоване судове рішення.

Провадження №33/794/18/20 Головуючий у І інстанції Чебан В.М.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Марчук В.Т.

Вказує, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що районним судом було допитано одного свідка, проте відмовлено у допиті інших заявлених свідків, чим порушено принцип всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Крім того, апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується зібраними та розглянутими в судовому засіданні доказами.

Посилається на те, що при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №130660 від 29 жовтня 2019 року особа, яка складала протокол, не вказала, якими саме статтями КУпАП вона керувалась при складанні вказаного документа, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Звертає увагу на те, що на момент ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення відсутній його підпис та підпис працівника поліції.

Захисник Юзифович І.І. в апеляційній скарзі вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак в матеріалах справи про адміністративне правопорушення така розписка відсутня, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не було вручено другий екземпляр вказаного протоколу, що призвело до порушення вимог чинного законодавства та права на захист.

Крім того, апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що згідно відеозапису з бодікамер працівників поліції, яке міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була оформлена не в закладі охорони здоров`я, ознаки сп`яніння в присутності свідків працівниками поліції не встановлювались та відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення вказана не була.

Зазначає, що працівникам поліції, враховуючи навколишню обстановку, неможливо було встановити неприродну блідість у ОСОБА_1 .

Апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що свідок ОСОБА_2 , який вказаний в оскаржуваній постанові, не був допитаний в його присутності та в присутності ОСОБА_1 , чим районний суд порушив принцип змагальності сторін у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому вказаний допит не може вважатись належним доказом.

Враховуючи вищевказане, рахує, що у працівників поліції не було достатньо підстав направляти ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такі ознаки працівниками поліції не були встановлені.

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт того, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 на автомобілі марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 поїхав в м. Заставна, де 30 жовтня 2019 року о 00 год. 10 хв., протягом двох годин з моменту його зупинки пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у Заставнівський ЦРЛ та отримав довідку за № 213 від 30 жовтня 2019 року з висновком - «тверезий».

Вказує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки вказаного транспортного засобу.

Вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені вимоги КУпАП та інструкції, а судом першої інстанції під час розгляду даної справи порушено вимоги процесуального і матеріального права, через що оскаржувана постанова не може бути визнаною законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Юзифовича І.І., дослідивши в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 130660 від 29 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження повного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ізо досліджених у судовому засіданні відеозаписів від 29 жовтня 2019 року з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження повного медичного огляду у присутності двох свідків.

Одночасно, згідно вищевказаних відеозаписів, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також те, що в разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду підтверджується поясненням свідків (а.с. 3-4), відповідно до яких, свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28 жовтня 2019 року близько 22 год. 45 хв. став свідком того, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Свідок ОСОБА_2 дав аналогічні пояснення.

Підстав вважати, що пояснення свідків є недостовірним доказом по даній справі відсутні, оскільки, їм надано належну правову оцінку, вони є послідовними, узгоджуються між собою, стверджені їх підписами та повною мірою відповідають дослідженим в суді апеляційної інстанції відеозаписам з нагрудних камер працівників поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 4. Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Згідно п. 8 зазначеного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, працівники патрульної поліції діяли в межах закону та в присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу зафіксували у протоколі про адміністративне правопорушення факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта щодо недотримання порядку направлення ОСОБА_1 на проведення медогляду є невмотивованими, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 12 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, у даному випадку, ОСОБА_1 працівниками поліції правомірно було запропоновано проходження медогляду саме в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до виписаних у ст. 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення складається на водія про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував відмову щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вказав, що за декілька днів до того, як його зупинили працівники патрульної поліції він вживав наркотичні засоби.

В цій частині його пояснення об`єктивно підтверджуються дослідженими в апеляційному суді відеозаписами.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 не бажав пройти медичне освідчення на стан сп`яніння з метою уникнення виявлення лікарем-наркологом стану наркотичного сп`яніння.

Тому його усні доводи в суді апеляційної інстанції стосовно того, що причиною відмови від проходження медичного обстеження було те, що він поспішав до хворої дружини є необґрунтованими і будь-якими доказами не підтверджуються.

Згідно Довідки № 213 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 жовтня 2019 року (а.с. 29) ОСОБА_1 о 00 год. 10 хв. 30 жовтня 2019 року самостійно пройшов медичний огляд у Заставнівській ЦРЛ та був визнаний тверезим.

Однак, посилання апелянта на вказану Довідку та відповідно до якої ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, є необґрунтованими, оскільки такий огляд на стан сп`яніння проведений не у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, суд не бере до уваги в якості доказів невинуватості ОСОБА_1 наведену Довідку № 213, оскільки ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо відмови у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння. Керування транспортними засобами в стані алкоголічного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 в провину не ставляться.

Таким чином, працівники патрульної поліції, діяли відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції та вимог чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а посилання в апеляційній скарзі апелянта на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медогляду та медобстеження спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу, а також його поясненнями під час апеляційного розгляду справи.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суддя районного суду врахував вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП, та наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром є справедливим і достатнім.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не встановлено.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що подана захисником Юзифовичем І.І. апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Юзифовича Івана Івановича - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2019 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис]В.Т. Марчук

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя - доповідач _______________ В.Т. Марчук (посада) (підпис) (ПІБ)

22.01.2020 року

(дата засвідчення) копії)