ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 р. смт. Веселе

Суддя Веселівського районного суду Запорізької області Нагорний А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водій ПП «Косарєв», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АПР18 № 627359 від 02.10.2020 р. про вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 02.10.2020 р. о 17.00 год. керуючи автобусом Мерседес реєстраційний знак НОМЕР_1 перевозив стоячих пасажирів без одягнених захисних масок (распіраторів) під час карантину чим порушив п.п.1 пункту 1.0.п.п.2 пункту 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. та постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 р. та п. 2.1 ПДР України.

До протоколу додано: лист т.в.о. заступника начальника Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області - начальника слідчого відділу підполковника поліції Бойка О. від 02.10.2020 р. про відсутність підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на теперішній час, отримано не достатньо; рапорт помічника чергового СРПП № 2 Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Шахова О.О. від 02.10.2020 р.; рапорт помічника СРПП № 4 Василівського ВП старшого сержанта поліції, прізвище якого записано нерозбірливим почерком; копія посвідчення водія ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та супроводжувальний лист за № 6826/80/02-2020 від 15.10.2020 р. про направлення адміністративного матеріалу за ст. 44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 до Веселівського районного суду Запорізької області.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнав.

Суд, допитавши ОСОБА_1 , вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені докази, встановив наступне.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, особа яка склала протокол серії АПР18 № 627359 від 02.10.2020 р. у порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не зазначила місце вчинення правопорушення.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі, а відповідно не може бути предметом судового розгляду.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд позбавлений можливості збору доказів.

Згідно із ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами розгляду справи не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю, так як відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1) ч.1 ст. 247 та ст.ст.221, 283-284, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 313/1264/20 про адміністративне правопорушення у відношенні гр. ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Василівському ВП ГУНП в Запорізькій області для відома.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, на яку винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

04.12.20