Провадження № 33/4820/51/20
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Задачіна О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 24 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 червня 2019 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , водій ПМП «Марися», житель АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави в сумі 384 грн.20 коп.

Згідно із постановою судді, 30 травня 2019 року о 10 год 30 хв у м. Хмельницькому по вул. Фруктовій, 4 ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність, а саме надавав послуги з перевезення пасажирів автобуса «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , по маршруту «Лезневе-2 - Либідь Плаза», без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказував, що хоч і був присутній при розгляді справи 24 червня 2019 року, однак про прийняте рішення йому не повідомили, копію постанови не направили, і він отримав її лише за особистим зверненням 04 грудня 2019 року.

Уважав постанову незаконною і необґрунтованою, прийнятою безпідставно з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд формально підійшов до встановлення обставин справи.

Зазначав, що твердження суду про те, що він визнав вину, не відповідає дійсним обставинам справи.

Стверджував, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, і така діяльність відповідно до вимог ч.2 ст.3 Господарського Кодексу має бути систематичною.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що він здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі та до протоколу не додано доказів цього.

Відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Задачіна О.М., які підтримали доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду і закриття провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.

Установлено, що копію оскаржуваної постанови від 24 червня 2019 року направлено ОСОБА_1 08 липня 2019 року, така копія фактично отримана ним згідно його заяви лише 04 грудня 2019 року, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Однак, як видно з матеріалів справи, в порушення вимог цієї статті справу судом розглянуто однобічно, без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного її вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, враховуючи особливості цього правопорушення і виходячи з вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи, окрім іншого, зобов`язаний був з`ясувати, чи вчинив ОСОБА_1 ці порушення, а якщо вчинив, то в чому саме вони полягали і чи винен він у цьому.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті 30 травня 2019 року, водій ОСОБА_1 того ж дня о 10 год 30 хв у м. Хмельницькому по вул. Фруктовій, 4 здійснював господарську діяльність, а саме надавав послуги з перевезення пасажирів автобуса «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 по маршруту «Лезневе-2 - Либідь Плаза», без отримання ліцензії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.1).

До вказаного протоколу додано фото транспортного засобу ОСОБА_1 , на лобовому склі якого зазначений маршрут пасажирського перевезення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Важливою ознакою господарської діяльності є, зокрема, її систематичність. У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП не встановлено і не наведено такої систематичності, також не має доказів того, що він офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно з ч.3 ст.2, п.24 ст.7, ч.9 ст.13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 вказаного Закону ліцензія - це запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у субєкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів.

Цим Законом, зокрема, статтею 16 визначено, що до персоналу автомобільного транспорту належать працівники, які безпосередньо надають послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, виконують роботи з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, надають допоміжні послуги, пов`язані з перевезеннями.

Стаття 39 визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів : для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Ураховуючи вищенаведене, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обов`язкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника покладається обов`язок пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема, ліцензію, а у випадку, якщо водій перебуває у трудових відносинах із перевізником юридичною особою - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відтак, можна зробити висновок, що суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, є суб`єкти господарської діяльності.

В апеляційному суді ОСОБА_1 стверджував, що працював як водій у підприємця ОСОБА_4 як власника цього автобуса на підставі договору, в його обов`язки входило здійснювати перевезення, здавати виручку, підтримувати технічний стан автомобіля.

Ураховуючи вище викладене, в порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд не намагався з`ясувати, чи є ОСОБА_1 суб`єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, без ліцензії, чи перебуває у трудових відносинах з перевізником, зокрема, ОСОБА_4 , тобто, чи є він суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Незважаючи на те, що таке обвинувачення є неконкретним, позбавляє можливості ефективно захищатися від нього, а сам протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, суд за наслідками судового розгляду передчасно визнав його доведеним, без усебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи.

Крім того, судом першої інстанції зроблено передчасний та необґрунтований висновок про те, що вина ОСОБА_1 підтверджена даними самого протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2019 року, бо він, на думку суду, відповідає вимогам ст.256 КУпАП і відповідно до ст.251 КУпАП є доказом у справі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 30 травня 2019 року водій ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, а саме надавав послуги з перевезення пасажирів автобуса, без отримання ліцензії.

Зі змісту протоколу та пояснень ОСОБА_1 під час складення протоколу випливає, що він є водієм цього автобуса та не знав, що у «власника немає документів на маршрут».

Проте, автором протоколу не встановлено особу суб`єкта підприємницької діяльності, в інтересах якої ОСОБА_1 здійснював перевезення, не з`ясовано, чи перебував він з ним у трудових відносинах.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення, на який посилається суд першої інстанції як на доказ, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, не є цілком зрозумілим: які саме неправомірні дії вчинив ОСОБА_1 , не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не конкретизовано його вину, не зазначено, чи він здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі з надання платних послуг за перевезення громадян або перебував у трудових відносинах із перевізником.

Наведене не дає обґрунтованої і об`єктивної можливості сформувати в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи не звернув уваги на вказані вище обставини та не дослідив їх, не конкретизував обставини вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення і не навів відповідної мотивованої оцінки доведеності його вини у його вчиненні.

Відтак, приходжу до висновку, що доводи апелянта стосовно неправомірного застосування до нього судом першої інстанції адміністративного стягнення є обґрунтованими.

Складений у такому вигляді протокол про адміністративне правопорушення, коли матеріали зібрані поверхнево, позбавляє суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

За наведених у ньому обставин справи не можна зробити жодного категоричного висновку, повно та об`єктивно визначитись з кваліфікацією діяння, інкримінованого ОСОБА_1 , та наявності чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Неможливо цього зробити і в процесі судового розгляду, оскільки слід провести ряд процесуальних дій, що є непритаманною суду функцією.

Оскільки наведені порушення закону в їх сукупності є істотними і не можуть бути усунені в судовому засіданні, постанова судді підлягає скасуванню, а матеріали справи як неповно з`ясовані та неналежно оформлені - направленню до органу, який порушив справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, а матеріали справи повернути для належного оформлення до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак