ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6209/19 Номер провадження 33/814/94/20Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участі секретаря судових засідань- Гавриленко Л.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника-адвоката Плохута О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:
Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , курсанта навчальної роти зв`язку, навчального батальйону зв`язку у військовій частині НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 172-20 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3655,00 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. на користь держави.

Стягнуто з солдата ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що вона, будучи військовослужбовцем у званні солдата, на посаді-курсанта 1 навчального взводу зв`язку 2 навчальної роти зв`язку 1 навчального батальйону зв`язку військової частини № НОМЕР_1 - 8.11.2019 о 7:00 год. за адресою: вул. Зіньківська, 44 м. Полтава вжила спиртні напої та виконувала обов`язки військової служби на території військової частини в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи обставини вчинення нею адміністративного правопорушення за обставин встановлених судом і кваліфікацію своїх дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, просить, постанову Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року та визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП змінити і відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 повністю визнала вину, добровільно пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, була на ранковій зарядці і в подальшому виконувала обов`язки військової служби.

Крім того, апелянт посилається на порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу щодо неї розглянули у її відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка визнала свою вину в повному обсязі та просила закрити провадження щодо неї на підставі ст. 22 КУпАП та представника адвоката Плохута О.В., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, суд дійшов висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписами ст.. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Суддя першої інстанції врахував норми наведених статтей Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні оскаржуваної постанови.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за обставин встановлених судом підтверджується наступними доказами.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення серії А3990 №36 від 8.11.2019 - ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем у званні солдата, на посаді-курсанта 1 навчального взводу зв`язку 2 навчальної роти зв`язку 1 навчального батальйону зв`язку військової частини № НОМЕР_1 - 8.11.2019 о 7:00 год. вживала на території військової частини № НОМЕР_1 спиртні напої за адресою: АДРЕСА_2 , та виконувала обов`язки військової служби в нетверезому стані(а.с. 1).

Вказаний протокол складений уповноваженою на це особою (полковником ОСОБА_2 ) і підписаний свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.1).

Дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії А3990 № 36 від 8.11.2019 щодо ОСОБА_1 підтверджуються даними рапорту майора ОСОБА_6 командира роти, поданого командиру 1 навчального батальйону зв`язку полковника ОСОБА_7 , відповідно до яких ОСОБА_1 8.11.2019 вжила алкогольні напої та перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння(а.с.3).

Відповідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок) № 616 від 8.11.2019, проведеного лікарем ОСОБА_8 8.11.2019 ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Отже, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник-адвокат Плохута О.В. і у апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорювали обставин вчинення апелянтом адміністративного правопорушення за обставин встановлених судом і кваліфікацію її дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так, ОСОБА_1 , як на малозначність посилається на те, що вона вину визнала, адміністративне правопорушення вчинила у зв`язку із тяжкими сімейними обставинами, а тому просить в порядку ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Однак судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, в порядку ст. 22 КУпАП, як про це просить апелянт так, як усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Призначення усного зауваження здійснюється на розсуд суду, що вирішує справу відповідно до оцінки нею всіх обставин вини й особистості порушника.

Апеляційний суд враховує те, що: ОСОБА_1 вживала алкогольні напої на території військової частини та перебувала на території військової частини у нетверезому стані і виконувала обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, згідно характеристики командира роти старшого викладача 2 навчальної роти зв`язку майора ОСОБА_9 , за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , зарекомендувала себе з негативної сторони, не завжди користується статутами Збройних Сил та законами України в повсякденному житті і не завжди виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, поставлені завдання виконує але не вчасно, активну участь у суспільному житті підрозділу не приймала, потребує контролю з боку командирів та начальників, в колективі співслужбовців не користується авторитетом, не шанує честь і гідність товаришів по службі.(а.с.9)

Отже, наведене вище вказує на підвищену суспільну небезпечність її особи, через це, не можливо на підставі ст. 22 КУпАП звільнити апелянта від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП обмежившись усним зауваженням, як ОСОБА_1 про це просить у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Санкція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП пердбачає накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Суд при призначенні покарання правильно врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, місце та час вчинення правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Доводи апелянта щодо порушення її прав, як особи, як притягається до адміністративної відповідальності є слушними, але ОСОБА_1 була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими у статті 268 КУпАП при апеляційному розгляді справи, якими остання скористалася.

З огляду на вказане відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП обмежившись усним зауваженням в силу малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду Корсун О.М.