Провадження № 3/761/7037/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря судового засідання Філь В.В., прокурора Сказко Р.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, фахівця Деснянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, яка зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.09.2020 № 375 гр. ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного спеціаліста відділу інспектування та захисту прав споживачів управління регулювання та нагляду за установами накопичувального пенсійного забезпечення та управління ФФБ та ФОН Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тобто у силу у силу п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) віднесена до посад державної служби, на порушення ч. 1 ст. 45 та абз. 3 п. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подала щорічну декларацію про майновий стан за 2019 рік.

На обґрунтування висунутого обвинувачення зазначено, що наказом голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 17.01.2018 № 24-к ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу інспектування та захисту прав споживачів управління регулювання та нагляду за установами накопичувального пенсійного забезпечення та управління ФФБ та ФОН Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, однак 14.02.2019 останню з займаної посади звільнено на підставі наказу від 12.02.2019 № 78-к.

У силу ч.1 ст. 45 Закону та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на гр. ОСОБА_1 покладений обов`язок у разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, до 1 квітня наступного року після припинення діяльності подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації, які у силу ст. 45 Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування мають подати до 1 червня.

Таким чином, на ОСОБА_1 покладався обов`язок подати щорічну декларацію за 2019 рік до 01.06.2020.

Однак ОСОБА_1 виконала вказаний вище обов`язок лише 09.06.2020, тобто з порушенням встановленого Законом строку.

На думку особи, яка склала протокол, дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки остання невчасно подала декларацію про майновий стан без поважних причин, тому просила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Гр. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнала, однак просила врахувати, що умислу на невиконання покладеного на неї обов`язку не мала.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне корупційне правопорушення від 04.09.2020 № 375, інші долучені матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З викладеного витікає, що дії або бездіяльність, що утворюють склад адміністративного правопорушення, яке передбачене відповідною статтею КУпАП, можуть бути визначені іншим нормативно-правовим актом, який, зокрема, визначає види юридичної відповідальності, що можуть бути застосовані до осіб за порушення вимог цього законодавчого акту.

Частиною 1 статті 1726 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Водночас суб`єктів, на яких покладений обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також порядок та строки виконання цього обов`язку визначені Законом України «Про запобігання корупції», який передбачає, що державні службовці, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подати до 1 квітня шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У частині 1 статті 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім того, ст. 65 Закону передбачено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Таким чином, наслідки порушення визначеними Законом суб`єктами покладених на них обов`язків чи обмежень зазначені у ст. 65 Закону у вигляді притягнення до відповідного виду юридичної відповідальності.

Водночас Рішенням Конституційного суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 стаття 65 Закону визнана неконституційною.

Відповідно до статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суду України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У силу ч. 2 ст. 150 Конституції України рішення та висновки Конституційного Суду України є остаточними і обов`язковими до виконання.

Таким чином, обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України, яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів.

Крім того, відповідно до п. 2.3. Рішення Конституційного суду України від 02.12.2019 № 11-р/2019 рішення Конституційного Суду України незалежно від того, визначено в них порядок і строки їх виконання чи ні, є обов`язковими до виконання на всій території України; органи державної влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові та службові особи, громадяни та їх об`єднання, іноземці, особи без громадянства повинні утримуватись від застосування чи використання правових актів або їх положень, визнаних неконституційними.

З наведеного витікає, що визнання певного Закону або його окремих положень такими, що не відповідають нормам Конституції України, покладає на всіх суб`єктів обов`язок не керуватись такими правовими актами чи їх окремими положеннями.

Отже, визнання положень Закону «Про запобігання корупції» щодо наслідків порушення вимог цього Закону свідчить про неможливість застосування до відповідних суб`єктів цих наслідків, тобто притягнення їх до будь-якого виду юридичної відповідальності.

У силу ст. 7 КУпАП провадження у справа про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, який відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Отже, враховуючи, що на день розгляду протоколу про адміністративний проступок від 04.09.2020 № 375 про порушення гр. ОСОБА_1 строків подачі щорічної декларації за 2019 рік норма Закону, яка визначала наслідки за інкриміновані їй дії у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, визнана такою, що не відповідає Конституції України, тобто застосована бути не може, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У силу ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 1726, 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП закрити у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч