Справа№938/703/19
Провадження № 3/938/5/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, згідно даних протоколу не працює, - за ч.1 ст. 164 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 27.11.2019 в смт Верховина по вул.Жаб`євська,70, керуючи автомобілем таксі марки "OPEL ASTRA", номерний знак НОМЕР_1 , проваджував господарську діяльність з перевезення одного пасажира, без державної реєстрації та без ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, чим своїми діями порушив вимоги ч.1 ст.164 КпАП України.

ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненому не визнав, суду пояснив, що 27.11.2019 по вул.Жаб`євська його зупинили працівники управління Укртрансбезпеки та почали фтографувати його транспортний засіб. Також попросили пред`явити документи на транспортний засіб та ліцензію на здійснення перевезень пасажирів. Він пред`явив документи на транспортний засіб, а щодо ліцензії, то пояснив, що не розуміє про що іде мова. Вказав, що на місці зупинки транспортного засобу, жодних осіб, крім працівників Укртрансбезпеки, не було. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не надає послуг з перевезення пасажирів і на підтвердження ним господарської діяльності, працівниками Укртрансбезпеки, не представлено жодних доказів.

Адвокат Цвілинюка М.І., Атаманюк Р.І. вказав, що належними та допустимими доказами працівниками Управління Укртрансбезпеки не доведено про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації. Просить провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення №0001029 від 27.11.2019, згідно якого ОСОБА_1 27.11.2019 в смт Верховина по вул.Жаб`євська,70, керуючи автомобілем таксі марки "OPEL ASTRA", номерний знак НОМЕР_1 , проваджував господарську діяльність з перевезення одного пасажира, без державної реєстрації та без ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Диспозиція ст.164 ч. 1 КпАП України в частині визначення вказаних дій є бланкетною та відсилає до встановленого законом порядку Державної реєстрації та перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

Тому, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи провадить особа господарську діяльність і чи має вона державну реєстрацію як суб`єкт господарювання.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 27.11.2019 слідує, що правопорушення мало місце та було вчинене одноразово. Отже, за обставин, викладених у протоколі, діяльність ОСОБА_1 не можна назвати регулярною та постійною, що є обов`язковими ознаками господарської діяльності. Будь-яких доказів, того, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів, а також що така діяльність є систематичною і від неї він отримує прибуток у матеріалах справи відсутні.

При цьому, як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , при зупинці його транспортного засобу, ніяких свідків, крім працівників Укртрансбезпеки, не було. Судом здійснювався виклик осіб зазначених в протоколі в якості свідків, однак такі не з`явилися, надали суду заяви, з яких вбачається, що дані особи являються працівниками Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Також суд не бере до уваги як належні докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення фотографії, оскільки такі не оформлені належним чином, не містять інформації стосовно того, які саме обставини були ними зафіксовані, які факти вони підтверджують, якою посадовою особою та за допомогою якого технічного засобу були зроблені.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Враховуючи, що будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України крім протоколу про адміністративне правопорушення та фотоматеріалів до нього суду не надано, а наявними доказами суду не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-287, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.