ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1444/19 Головуючий в 1 інст. Ярош С.О.
Провадження № 33/807/45/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 4. ст. 130, ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 03.11.2015 Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , яка працює технічним працівником у ВАТ «Запоріжобленерго»,

визнана винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення:

- за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами;

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.,

на підставі ст. 36 КУпАП накладено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, а також стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду 02.11.2019 року о 13:10 годині в м. Гуляйполе Запорізької області по вул. Велика ОСОБА_1 керувала транспортним засобом скутером марки «Хонда-діо AV-21», б/н, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпеці маневру та скоїла зіткнення з автомобілем марки «NISSAN LEAF», д/н НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила п.10.1 ПДР України, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 02.11.2019 року о 13:15 годині в м. Гуляйполе, Запорізької області по вул. Велика, біля магазину «Лілія», ОСОБА_1 вживала алкоголь (склянку горілки) після ДТП з її участю до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці інспектором СРПП Гуляйпільського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенком Д.І., в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.10 б ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 147 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за ст. 124 КУпАП заперечує свою вину у вчиненні вказаного правопорушення. Зазначає, що рухалася на смузі руху в одному напрямку з автомобілем NISSAN, завчасно за 50 метрів увімкнула показник лівого повороту, зменшила швидкість скутера до 5-10 км/год, маючи намір здійснити поворот ліворуч. На тій же смузі руху сталася ДТП. Тобто, вона не порушувала вимоги Правил дорожнього руху, у тому числі п. 10.1, отже відсутня об`єктива сторона правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП складений лише на підставі пояснень водія автомобіля NISSAN, а тому її вина не доведена у спосіб, передбачений законом. Схема ДТП, на думку апелянта, підтверджує її доводи щодо відсутності її вини.

Стосовно правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зазначає наступне.

Судом першої інстанції не враховано, що у протоколах про адміністративне правопорушення не зазначено повного (без скорочень) ім`я та по батькові посадової особи, що їх склала, а також даних про свідків.

Вказує на те, що під час складення протоколів їй не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також порядок проведення огляду на стан сп`яніння, у тому числі порядок застосування спеціального технічного засобу.

Наголошує не тому, що матеріали справи не містять акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, який передбачений п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.21.2015.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували момент (час) вживання нею алкоголю не відібрані пояснення у продавця, не встановленні інші свідки. Зазначає, що у суді першої інстанції вона пояснила, що вживала алкогольні напої до ДТП разом із подругою, однак суд не надав оцінки вказаним поясненням. Тому вважає, що її дії передчасно кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що письмові показання свідків, які не допитувалися судом, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17.

Апелянт вказує і на те, що судом не були спростовані доводи її захисника про те, що матеріали провадження містять копії результатів огляду за допомогою технічного засобу Драгер, а судом не були досліджені оригінали вказаних доказів.

До судового засідання апеляційного суду будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та її захисник адвокат Яковенко О.С. не з`явились, адвокатом Яковенко О.С. подано апеляційному суду заяву, в якій він просить розглядати справу без його участі та участі ОСОБА_1 , наполягає на задоволенні поданої нею апеляційної скарги.

З огляду на наведене у відповідності до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягаю задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 290 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як випливає із даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 061793 від 02.11.2019, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом скутером марки «Хонда-діо AV-21», б/н, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпеці маневру та скоїла зіткнення з автомобілем марки «NISSAN LEAF», д/н НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила п.10.1 ПДР України; в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями водія «NISSAN LEAF» ОСОБА_2 (а.с. 9), схемою місця ДТП, із зафіксованими пошкодженнями транспортних засобів (а.с. 5).

Відповідно до цієї схеми дорожньо-транспортна пригода сталася не на перехресті, а напроти «карману» біля магазину «Лілія», куди відповідно до пояснень ОСОБА_1 вона мала намір повернути (тобто ліворуч). Проїзна частина не містить дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху на проїзній частині.

Всупереч доводів апеляційної скарги, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та її показаннями в суді першої інстанції, вона бачила автомобіль NISSAN, що рухався позаду неї.

Відповідно до схеми ДТП Автомобіль NISSAN має пошкодження передньої правої дверці, що відповідає поясненням водія ОСОБА_2 про те, що під час обгону скутеру, коли він зрівнявся з останнім, скутер вдарив його автомобіль в район правої дверці.

Вказані обставини свідчать про неспроможність версії ОСОБА_1 про те, що вона завчасно вказала сигнал повороту, а автомобіль, що рухався позаду, її несподівано «підрізав».

Відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Оскільки відповідно до схеми ДТП місце зіткнення визначено на відстані 3,85 м від правого боку проїзної частини, що приблизно дорівнює половині від загальної ширини дороги (яка відповідно до схеми становить 7,9 м), за відсутності розмітки, що визначають кількість смуг руху, апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що зіткнення сталося на полосі в одному напрямку руху, як довід щодо не порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України.

За наведеного апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водночас суд першої інстанції, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не врахував положенням ст. 62 Конституції України та практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2016 застосовується судами як джерело права.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У рішенні № 23-рп/2010 від 22.12.2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст. 6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15.05.2008). Зокрема з огляду на санкцію ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка відповідає покаранню за вчинення злочину невеликої тяжкості ( ч. 2 ст. 12, ч. 2 ст. 53 КК України).

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Доведення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого 4 ст. 130 КУпАП, на відміну від інших правопорушень, визначених іншими частинами цієї статті, передбачає не тільки встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, але і доказування моменту вживання водієм алкоголю у даному випадку після події ДТП.

Про вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 після ДТП свідчать лише її власні письмові показання.

Проте такі пояснення, з урахуванням її показань в суді першої інстанції про те, що вона керувала скутером вже в стані алкогольного сп`яніння, а письмові пояснення надала з метою уникнення відповідальності за керуванням транспортним засобом у такому стані, не можуть бути визнані достатніми для доведення вини ОСОБА_1 відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Аналогічні положення містить п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Проте всупереч вказаних приписів, матеріали справи не містять акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення містять лише копії письмових доказів, на що обґрунтовано звертає увагу апелянт.

Слід звернути увагу на те, що додана до протоколу ОБ № 061792 від 2 листопада 2019 року світлокопія роздруківки з приладу «Драгер» виготовлена таким чином, що з неї неможливо встановити додатком до якого протоколу вона є, з неї неможливо встановити серійний номер приладу, час калібрування приладу, температуру повітря.

Наведені обставини не дають можливості апеляційному суду самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладення на неї за це правопорушення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами, призначення остаточного стягнення за сукупністю адміністративних правопорушень, скасувати і провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважати, що згідно з постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 315/1444/19