Справа № 344/6228/20
Провадження № 33/4808/343/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Калинчука Р.О.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн.з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2020 року о 20.35 годині в м. Івано-Франківську по вул. Бандери, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Scoda SuperB» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності, внаслідок чого було порушено його право на захист, оскільки він був позбавлений можливості подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що він належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

По суті вчиненого правопорушення в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням без наведення вагомих на те причин, а дії працівників поліції були спрямовані на вчинення психологічного тиску відносно нього.

Зазначає, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є такими, що не відображають всі обставини у справі, оскільки працівники поліції всупереч вимогам п.п.1,2 п.1 розділу VII Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. самовільно виключали відеореєстратори. Так, на відеозаписах не зафіксовано, що після розмови із своїм адвокатом він погодився пройти огляд у медичному закладі, як це передбачено чинним законодавством, а працівник поліції навмисно не зафіксував такий момент. Такі дії свідчать про те, що працівники поліції відмовились доставити його до медичного закладу для проходження відповідного огляду, всупереч вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735

Крім того, час складання протоколу про адміністративне правопорушення не співпадає із часом його складання, який зафіксовано на відеозаписах.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Калинчук Р.О. просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Калинчука Р.О., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню і постанову судді необхідно скасувати та прийняти нову постанову з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції за відсутності даних про те, що він належним чином повідомлений про розгляд справи безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Зі змісту мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.06.2020 року ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання хоча в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи.

Разом з тим матеріали справи не містять даних про те, що суд належним чином повідомляв особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи та мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, апеляційний суд приходить до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення і в тому числі правом на захист.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та в порушення вимог ст.268 КУпАП , ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 08.05.2020 року, ОСОБА_1 08 травня 2020 року о 20.35 годині в м. Івано-Франківську по вул. Бандери, 21, керував транспортним засобом марки «Scoda SuperB» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Зятюк М.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням їх даних місця проживання та їх власноручними підписами.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, він був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію, про що свідчить його власноручний підпис.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано пояснення свідків, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та відеозаписи, які долучені до матеріалів справи з нагрудних камер працівників поліції.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно яких вони 08.05.2020 року о 20 год. 35 хв в м. Івано-Франківську по вул. Бандери,21, були запрошеними співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу та в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я та засвідчили своїми підписами.

Вказані свідки не допитувались в суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції, однак їх правова оцінка не впливає на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушення, оскільки факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку не заперечується ОСОБА_1 та підтверджується іншими доказами по справі.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08.05.2020 року складеного о 20 год. 35 хв у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння. А саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження відповідного огляду за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, на підставі чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №274949.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги та доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Калинчука Р.О. в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що останні вважають, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулось внаслідок неправомірних дій працівників поліції, які безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням, допустили порушення Інструкції при відеофіксації за допомогою персональних відеореєстраторів та безпідставно притягнути його до адміністративної відповідальності незважаючи на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що він дійсно на вимогу працівника поліції спочатку відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та в медичному закладі. Однак, після того, як переговорив по телефону зі своїм адвокатом, то погодився пройти відповідний огляд, однак працівники поліції безпідставно відмовили йому у проведенні такого огляду. Вказує, що такі дані не зафіксовані на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, та які долучені до матеріалів справи, оскільки їх запис поліцейським зупинялось вибірково. Вважає такі дії працівників поліції протиправними та незаконними.

Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

З вищевказаного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , були запрошені свідки ОСОБА_2 ти ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі. При цьому, зі змісту відеозапису видно, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, переконували його пройти такий огляд, роз`яснюючи, що у випадку його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, стосовно нього буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, на що останній неодноразово категорично відмовлявся. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального приладу та в медичному закладі доволі чітко зафіксована на записах нагрудних камер працівників поліції та не заперечується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 роз`яснено правові наслідки відмови останнього від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, прочитано протокол та роз`яснено його зміст, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами.

Таким чином, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь під час відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою технічного засобу та в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи є належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про те, що час складання протоколу про адміністративне правопорушення не співпадає із часом його складання, який зафіксовано на відеозаписах, оскільки час складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначатися на момент початку його складання, однак процес його складання може бути тривалим.

Обставини, які зафіксовані на відеозапису визнаються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі в присутності свідків.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять даних про істотне порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 та свідчать про психологічний тиск з боку працівників поліції на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 висловлював погрози на адресу працівників поліції, вказуючи на те, що останні не розуміють для себе наслідків щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вищевказане правопорушення вважається закінченим з моменту, коли водій, який на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, відмовився пройти такий огляд в медичному закладі.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що зміна психологічного ставлення водія до вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та висловлення ним згоди пройти такий огляд під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не звільняє водія від відповідальності за вчинене раніше правопорушення, яке полягало у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 08 травня 2020 року о 20.35 годині в м. Івано-Франківську по вул. Бандери, 21, керував транспортним засобом марки «Scoda SuperB» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

При призначенні стягнення ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із зміною в 2020 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв