ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2052/19 Номер провадження 33/814/111/20Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мокляки Ємільчинського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 не виконував своєчасно і в повному обсязі зобов`язання за виконавчим листом по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого в нього виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 01.08.2019 складає 55003,50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .

Вказує, що судові повістки не отримував, адже за адресою за якою вони надсилалися не проживає. Внаслідок чого, не міг навести свої доводи та заперечення. Зокрема, суд не врахував, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання. За станом здоров`я протягом останнього року не мав можливості працювати, кошти які отримує, як соціальну допомогу витрачає на лікування, у зв`язку з чим відсутня можливість сплачувати аліменти.

Враховуючи його інвалідність, вказує, що суд не мав правомірних підстав застосовувати адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні у суді першої інстанції, а копію постанови за місцем колишнього проживання ОСОБА_1 отримала його мати, вважає що строк апеляційного оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, що підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 5 від 12.08.2019, копією виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.01.2018 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Диспозицією ст.183-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів, у останнього виникла заборгованість з її сплати, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, в діях ОСОБА_5 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, тому доводи апелянта щодо закриття провадження за відсутності складу інкрімінованого адміністративного правопорушення є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Проте, при вирішенні питання про застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у виді суспільно-корисних робіт, поза увагою суду залишилося те, що останній є інвалідом 2 групи, що призвело до порушення положень ч.3 ст.31-1 КУпАП, яка визначає заборону призначення такого виду стягнення для даної категорії осіб.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

Санкція ст..183-1 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт, альтернативний вид стягнення за вчинення даного адміністративного правопорушення відсутній.

Відповідно до положень ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом.

Враховуючи неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, з огляду на наявність у нього інвалідності 2 групи та відсутність альтернативного виду стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..183-1 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, призначеного постановою районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року змінити, звільнивши ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, призначеного постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко