Провадження № 3/161/392/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

10.11.2019 року о 01:31 год., в м. Луцьку на перехресті пр-т Перемоги вул. Грибоєдова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків, результат якого вказав 1,00 %о.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повістками, які надсилалися останньому за адресою, яка була ним вказана особисто у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також визначено перелік адміністративних правопорушень, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 344897 від 10.11.2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останнього було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Луцькому міськрайонному суді Волинської області (а.с. 1).

Проте, всупереч вищевказаній практиці Європейського Суду, ОСОБА_1 знаючи про наявність судового провадження відносно нього, не вжив жодних заходів з метою з`ясування дати та часу розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 344897 від 10.11.2019 року, складеного поліцейським роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Огорілко В.З. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «згідний, обіцяю в таку стані не їздити» (а.с. 1).

Таким чином, ОСОБА_1 фактично визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджуються наступними доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені під час її розгляду, а саме:

-довідкою УПП у Волинській області ДПП від 12.11.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП; останній за місцем свого проживання отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 31.08.2019 року та не являється позбавленим права керування транспортним засобом (а.с. 2);

-чеком приладу «Drager Alcotest 6810» ARBL-0624 з якого вбачається, що особою, яку тестують є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тест № 1459 від 10.11.2019 року, 01:44 вказав результат 1.00 %0 (а.с. 3);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого: огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: поведінки, що не відповідає обстановці; порушення мови; запах алкоголю з порожнини рота; результат огляду на стан сп`яніння - 1.00 %0; огляд проведений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили дану обставину своїми підписами (а.с. 4);

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 245866 від 10.11.2019 року, відповідно до якої 10.11.2019 року о 01:31 год. в м. Луцьку на перехресті пр-т Перемоги вул. Грибоєдова, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3 «г» ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5). Вказана постанова є чинною, на момент розгляду даної справи судом не скасована;

-відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського на якому відображені події, що мали місце 10.11.2019 року о 01:31 год., в м. Луцьку на перехресті пр-т Перемоги вул. Грибоєдова, під час складення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З вказаних відеозаписів вбачається, що в процесі розмови працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього підстав вважати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Надалі, за наслідками проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», з його згоди, результат виявився позитивним 1,00 %о. Огляд проводився у присутності двох свідків і з його результатом ОСОБА_1 погодився (а.с. 6).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які були надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має, а на спростування встановлених під час розгляду справи обставин ОСОБА_1 інших доказів суду надано не було.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 спостерігається порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці, а також відчувається запах алкоголю з порожнини рота.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння також проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

У даному випадку судом встановлено, що ОСОБА_1 погодився щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також з результатом його проходження був згідний, при цьому, про проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я останній не просив, а тому будь-які підстави вважати, що патрульний поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 порушив порядок виявлення ознак алкогольного сп`яніння, у даному випадку відсутні.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як було встановлено судом, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: приладу «Drager Alcotest 6810» RBL-0624, результат якого склав - 1.00 %0, був проведений 10.11.2019 року, 01:44, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що поліцейським було складено відповідний акт огляду.

Крім того, судом встановлено, що вищевказані свідки не є працівниками поліції, а також у суду відсутні будь-які підстави ставити під сумнів їх неупередженість під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями" № 1747 від 13.10.2016 року міжповірочний інтервал для газоаналізаторів встановлений строком на 1 рік.

Так, результати огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» ARBL-0624, яким 10.11.2019 року було виявлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, був здійснений приладом з чинною повіркою до 13.11.2019 року (останнє калібрування (повірка) здійснене 14.11.2019 року), а тому такий є належним доказом у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що чек газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого було виявлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у даній справі.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що процедура виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також фактичне встановлення такого стану, була проведена інспектором поліції у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1.10 ПДР України «водій» це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки УПП у Волинській області ДПП від 12.11.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого проживання отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 31.08.2019 року, а тому останній в розумінні ПДР України є «водієм» (а.с. 2).

Отже, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності (як інша особа), тягне за собою виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття у вчиненому; обставини, що обтяжують його відповідальність судом не вбачається.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані спяніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська