Провадження № 33/4820/727/20
Категорія: ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на підставі ст. 36 КУпАП застосовано щодо нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 18.08.2020 о 13 год. 08 хв. в с.Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, керував транспортним засобом FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 18.08.2020 о 13 год. 08 хв. в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень і скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Вважає, що постанова суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що його співробітниками патрульної поліції зупинено не було, транспортним засобом він не керував, а керувала інша особа, яка покинула місце зіткнення. Відеозапис з місця ДТП відсутній, а тому і відсутні докази щодо керування ним транспортним засобом. Вказує, що висновок лікаря не відповідає дійсності, він не відмовлявся від проходження огляду, а лише пояснював, що в цей день він не керував автомобілем. Також, вважає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції щодо користування нагрудними камерами.

Крім того апелянт зазначає, що провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, що набрав чинності 01 липня 2020 року, яким було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП, в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 18 серпня 2020 року був складений начальником СРПП Нетішинського ВнП в Хмельницькій області капітаном поліції Меліщуком М.М., того ж дня, о 13 год. 08 хв. в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, ОСОБА_2 керував транспортним FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, того ж дня, о 13 год. 08 хв. був складений начальником СРПП Нетішинського ВнП в Хмельницькій області капітаном поліції Меліщуком М.М. протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , де зазначено, що в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, керував транспортним FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року матеріали справи об`єднані в одне провадження для їх спільного судового розгляду.

Підстав вважати протоколи про адміністративні правопорушення недопустимими доказами апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги, що транспортним засобом він не керував, а ним керувала зовсім інша особа, яка покинула місце зіткнення, не можуть бути враховані, оскільки такі доводи суперечать сукупності досліджених доказів по справі, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Твердження ОСОБА_1 , що наявний в матеріалах справи відеозапис неповний, що, на його думку, дає підстав вважати, що дії працівників поліції щодо нього були неправомірні, не можуть бути враховані та не дають підстав для висновку, що наявний відеозапис спростовує доведеність вини ОСОБА_1 .

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчинення дорожньо-транспортної пригоди підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2020 серії ДПР18 №485942; висновком лікаря № 114 від 18.08.2020, згідно з якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду; даними акту огляду на стан сп`яніння від 18.08.2020, згідно з якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду; поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; даними фототаблицею; даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18.08.2020 серії ДПР18 № 485941; схемою місця ДТП від 18.08.2020.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи апелянта про те, що він транспортним засобом не керував. Суд, спростовуючи такі твердження апелянта, які він зазначав у своїх письмових запереченнях, навів в постанові суду обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи апелянта, що в той день 18 серпня 2020 року за кермом транспортного засобу він не був, а працівники поліції безпідставно направили його для огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад, спростовуються показаннями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 (підстави сумніватись в яких відсутні). Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Твердження ОСОБА_2 , що висновок лікаря не відповідає дійсності, на увагу не заслуговують. У складеному висновку лікаря № 114 від 18 серпня 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 від проходження тесту на алкоголь відмовився.

Вище вказане не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, така відмова зафіксована відеозаписом, який доданий до матеріалів справи.

В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених у письмових запереченнях апелянта, а невизнання вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих правопорушень не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог КУпАП.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачала настання адміністративної відповідальності у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення на підставі ст. 36 КУпАП в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний