ЄУН № 336/64/20
пр. № 3/336/171/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у см. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 23 грудня 2019 року об 11.00 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КАМАЗ 5511, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним за кермом, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення заперечував повністю, вказуючи, що він рухався по головній дорозі, натомість як автомобіль під керування ОСОБА_2 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустив його автомобіль, виїхав зненацька, внаслідок чого і сталась дорожньо-транспортна пригода.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно з другорядної дороги, позначеної дорожнім знаком «Дати дорогу», виїжджала на головну дорогу, пропустила автомобіль Газель, та виїхала на головну дорогу, проїхала приблизно 5-10 метрів, після чого відчула удар ззаду. Автомобіль Камаз вона не побачила, підстав пропускати інші автомобілі, що рухались по головній дорозі, не вбачала.

Також судом досліджувався відеозапис, який був наявний в матеріалах справи при надходженні їх до суду.

В ході перегляду відеозапису, який має не дуже гарну якість, але все ж таки дозволив встановити деякі обставини дорожньо-транспортної пригоди, можна побачити, що по головній дорозі рухаються спочатку автомобіль Газель, за ним в безпосередній близькості на відстані близько п?яти метрів рухається автомобіль Камаз під керуванням ОСОБА_1 . З другорядної дороги виїжджає автомобіль Шкода під керуванням ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 пропускає автомобіль Газель, але одразу після цього, незважаючи на те, що по головній дорозі рухається автомобіль Камаз, виїжджає на головну дорогу одразу після Газелі, не даючи дороги автомобілю Камаз.

Посилання ОСОБА_2 про те, що вона встигла виїхати на головну дорогу та проїхати певну відстань, спростовуються відеозаписом, адже зіткнення відбувається безпосередньо на в`їзді з другорядної дороги на головну.

Твердження ОСОБА_2 про те, що вона не побачила автомобіль Камаз, суд оцінює критично, адже з переглянутого відеозапису вбачається, що не побачити транспортний засіб з габаритами Камазу, який рухається на відстані кілька метрів, неможливо.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення як такі, яких не дотримався ОСОБА_1 вказують, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом підтверджено, що автомобіль під його керуванням рухався по головній дорозі в потоці транспортних засобів, швидкість руху автомобілю була невеликою.

За таких обставин суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а суду під час розгляду справи не представлено доказів того, що ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою чи не обрав безпечної швидкості руху та це стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що порушень п. 2.3.б, 12.1 ПДР судом в діях ОСОБА_1 не встановлено, тож суд дійшов висновку, що сукупністю досліджених судом доказів вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердилась, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк