Справа № 214/6703/20
3/214/2907/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г,

за участю:особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Черненко Є.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, працюючого ТОВ «Артстайл груп» на посаді в.о. директора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №007731 від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

З протоколу вбачається, що 18.09.2020 року гр. ОСОБА_1 у період часу з 06.04.2020 року по 18.04.2020 року періодично проходячи з вулиці до своєї квартири або зі своєї квартири на вулицю через громадське місце, яким є ІІІ під`їзд буд. АДРЕСА_3 , перебував без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовленої самостійно, чим порушив вимоги п.п.1 п.2 «Постанови КМУ «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненою короновірусом SARS-COV-2» №211 від 11.03.2020 з подальшими змінами внесеними Постановою КМУ №255 від 02.04.2020 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у правопорушенні не визнав та суду пояснив, що він виходячи з квартири або піднімаючись до квартири у під`їзді ходить у захисній масці та постійно дотримується умов карантину по носінню маски. При цьому, відсутність маски можливо пояснити тим, що вона сповзла або він знімав її щоб вдихнути свіжого повітря, однак при зустрічі сусідів у під`їзді він обов`язково вдягав маску на обличчя. Доказів того, що він хворів або хворіє на короновірусну хворобу матеріали справи не містять, а відтак відсутні підстави вважати що він наражав будь-кого на небезпеку.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Черненко Є.І., надала до суду заперечення в яких просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши докази, заслухавши позицію ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Черненко Є.І. , оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності з усіма доказами, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року №211 (зі змінами та доповненнями, в редакції від 02 квітня 2020 року, діючій на момент вчинення інкримінованого правопорушення), на усій території України з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. встановлено карантин.

У підпункті 1 п.2 Постанови КМУ №211 від 11березня 2020року (зі змінами), заборонено до 24.04.2020 року, зокрема: з 6 квітня 2020 р. заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Із аналізу вказаних норм встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину та його продовженням за рішенням Уряду до 24 квітня 2020 року було встановлено заборону перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, працівник поліції послався на: протокол про адміністративне правопорушення, протокол допита свідка ОСОБА_2 від 21.07.2020 року згідно якого ОСОБА_1 та його дружина у період часу з 06.04.2020 по 18.04.2020, порушували карантинні обмеження, а саме: входили до під`їзду в якому вони мешкають без засобів індивідуального захисту, чим наражали на небезпеку захворювання короновірусом сусідів, свою неповнолітню дитину(а.с.9-14), протокол огляду предмета, витяг з ЄРДР та копію постанови про закриття кримінального правопорушення № 001039 від 31.08.2020 року внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 325 КК України кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та виділено із матеріалів кримінального провадження звірені копії для направлення на Саксаганського ВП КВП для вирішення питання про притягнення до адміністративних відповідальності (а.с.17-18), відеозапис.

У протоколі не конкретно зазначено дату вчинення правопорушення, а саме: у період часу з 06.04.2020 року по 18.04.2020 року, що унеможливлює визначення судом точної дати та часу вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис, суд вважає неналежним доказом, оскільки записи файлів, що містяться на диску, на яких маються дані про дату та час знімання, але не мають прив`язки до конкретного місця, тобто того, що запис зроблений саме камерою ОСОБА_2 на 2 поверсі 3 під`їзду будинку АДРЕСА_3 та будь-яких документів про узгодженість з мешканцями під`їзду про встановлення відеокамер. Більш того, згідно пояснень від 06.05.2020 року ФОП ОСОБА_4 , одним із видів діяльності якого є обслуговування систем безпеки, установлення, обслуговування систем відео спостереження вказано, що при встановленні камери відео спостереження архівація відеозаписів організовується на внутрішній флеш-носій жорсткий диск або флеш накопичувач. Інформацію з внутрішнього носія можливо скопіювати на лазерний DVD або флеш-накопичував. При встановленні відео спостереження дата та час встановлюються до моменту архівації, але можливо встановлення дати та часу, який інтересує власника відеоспостереження до моменту архівації або використовуючи певні монтажні програми здійснити накладання «маски», тобто встановити дату та час.

Сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення та протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_2 не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_2 не вказаний у якості свідка в протоколі про адміністратвине правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 (із змінами), до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У порушення вищевикладеного належних доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення до матеріалів справи додано не було.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20 вересня 2016 року у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

Стосовно клопотань ОСОБА_2 про залучення останнього у якості потерпілого у справі та відшкодування витрат потерпілого, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення учасниками провадження у справах про адміністративні правопорушення є: особа, що притягується до адміністративної відповідальності; потерпілий; законні представники; захисник; свідок; експерт; перекладач.

Потерпілим (ст. 269 КУпАП) є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяна моральна, фізична або майнова шкода. Ця особа вправі знайомитися з усіма матеріалами справи, заявляти клопотання, оскаржувати постанову у справі про адміністративне правопорушення. Потерпілий може бути допитаний як свідок.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надано доказів заподіяння йому моральної, фізичної або майнової шкоди, а сам по собі факт притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУАП не може вплинути на особисті права та інтереси останнього.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 44-3, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г. Гринь