ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1334/20 Справа № 211/4677/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого Тарнаповича І.В. на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 ,

захисника (в режимі відеоконференції) Бабаліча М.М.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого

(в режимі відеоконференції) Тарнаповича І.В.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105001 від 03 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 21 липня 2020 року о 08-25 год., керуючи транспортним засобом марки Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Фабричної та вул. В.Чорновола в м. Кривому Розі, не переконалась в безпечності свого маневру лівого повороту та допустила зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить постанову суду скасувати та визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд не виконав вимог КУпАП, не надав належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, не допитав учасників події, свідків, залишив без розгляду клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 , позбавив потерпілу сторону можливості звернутись з клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи. Вказує, що про судове засідання, призначене на 01 жовтня 2020 року, суд належним чином сторони не повідомив та самостійно за відсутності учасників справи прийняв оскаржуване рішення. Зазначає, що суд безпідставно послався в оскаржуваній постанові на дослідження доказів, оскільки під час судових засідань суд матеріали справи не досліджував. Звертає увагу, що суд взяв до уваги експертне дослідження, надане ОСОБА_1 , при цьому не звернув увагу на заперечення потерпілої сторони щодо недопустимості вказаного експертного дослідження. Вказує, що суд не з`ясував яким чином рухались до перехрестя транспортні засоби стосовно меж проїзної частини.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів є недостатньою для того щоб прийти до однозначного висновку за критерієм поза розумним сумнівом щодо винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо неї.

Зокрема, суд першої інстанції послався на висновок експертного дослідження № 19/104-17-1/4д/7 від 03 серпня 2020 року, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_1 з керування автомобілем Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням події ДТП. В діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 14.6 а) ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП.

При цьому судом було зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105001 від 03 серпня 2020 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Вказані висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_1 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що вона 21 липня 2020 року о 08-25 год., керуючи транспортним засобом марки Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Фабричної та вул. В.Чорновола в м. Кривому Розі, не переконалась в безпечності свого маневру лівого повороту та допустила зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку висновку № 19/104-17-1/4д/7 від 03 серпня 2020 року, поясненням потерпілого ОСОБА_2 з точки допустимості, належності та взаємозв`язку, а також не допитав свідка ОСОБА_3 , пояснення якого мали істотне значення для розгляду справи.

Так, як правильно було зазначено в апеляційній скарзі, суд першої інстанції при визнанні висновку експертного дослідження № 19/104-17-1/4д/7 від 03 серпня 2020 року належним та допустимим доказом не взяв до уваги, що дослідження проводилось із врахуванням пояснень заінтересованої особи ОСОБА_1 щодо обставин ДТП, а саме: швидкості руху автомобілів, місця їх розташування в момент руху та ДТП, а також щодо здійснення певних маневрів, у зв`язку з чим експерт не мав об`єктивної можливості з`ясувати момент виникнення небезпеки для ОСОБА_1 та вирішення вказаного питання взагалі в рамках експертного дослідження не розглядалось.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до необгрунтованого висновку, що вказане експертне дослідження можна вважати повним та об`єктивним.

При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінцюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції зроблено не було.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, та її пояснень, наданих у судовому засіданні, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, здійснив обгін на перехресті, що є забороненим, адже вона, керуючи транспортним засобом та наближаючись до перехрестя, була обізнана про наявність попереду дорожніх знаків: «головна дорога» та «пішохідний перехід», що говорить про категоричну заборону обгону на перехресті та перед пішохідним переходом, а тому впевнившись у відсутності зустрічних транспортних засобів, врахувавши, що інші водії повинні дотримуватися правил дорожнього руху, почала здійснювати маневр лівого повороту з розумінням безпечності свого маневру і розумінням того, що ніхто не почне маневр обгону на перехресті та перед пішохідним переходом, і в той час, коли вона виїхала на іншу проїзну частину, на яку вона повертала, у заднє ліве колесо її автомобіля відбувся удар від автомобіля ОСОБА_2 .

Разом з тим, зазначені показання спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який зазначив, що не здійснював обгону на перехресті, а виконував поворот наліво на перехресті та на автомобілі, яким керувала ОСОБА_1 , не був увімкнений покажчик лівого повороту.

Вказані пояснення також підтверджується поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що на керованому ОСОБА_1 автомобілі покажчик повороту завчасно включено не було, а увімкнувся він безпосередньо в момент виконання маневру.

При оцінці вказаних доказів апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та приходить до наступних висновків.

Оцінюючи пояснення водія ОСОБА_1 апеляційний суд вважає їх недостовірними і розцінює як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності., оскільки такі пояснення спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та іншими письмовими доказами до справі.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються із фактичними даними, які були зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної події від 27 липня 2020 року, а також фотознімками з місця ДТП і транспортних засобів, з аналізу яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось на перехресті вул. Фабричної та вул. В.Чорновола в м. Кривому Розі, та внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було допитано безпосередніх учасників ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки останні були присутні у судових засіданнях, брали в них участь та мали можливість висловлювати свою думку щодо питань, які виникали під час з`ясування судом обставин справи.

Також, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105001 з доданою до нього схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, перед початком руху та здійсненням повороту наліво водій ОСОБА_1 повинна була переконатись, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Більш того, як пояснила сама ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду, вона бачила, що з лівої сторони від неї рухається транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 до ДТП.

Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України в повному обсязі підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП з фототаблицею, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовані місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП, наданими у судовому засіданні суду апеляційної інстанції поясненнями ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою особою старшим інспектором ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Коваленко А.В. факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена, а її дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, оскільки апеляційним судом встановлено, що вона 21 липня 2020 року о 08-25 год., керуючи транспортним засобом марки Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Фабричної та вул. В.Чорновола в м. Кривому Розі, не переконалась в безпечності свого маневру лівого повороту та допустила зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд позбавлений можливості здійснити оцінку та визначити кваліфікацію дій ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній події.

Разом з тим, як встановлено в апеляційному суді, подія мала місце 21 липня 2020 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові суду першої інстанції висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову місцевого суду - скасувати.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого Тарнаповича І.В. задовольнити.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот