Справа № 152/1282/20
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 грудня 2020 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області Мельник А.Г.,
розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 727768 від 15 листопада 2020 року, 15 листопада 2020 року о 10-50 год в м. Шаргород по Героїв Майдану, громадянин ОСОБА_1 перебував без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641, а саме п.10 п.п.2.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою судді Шаргородського районного суду від 14 грудня 2020 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за статтею 44-3 КУпАП повернуто до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення.
Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнає.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 6 листопада 2020 року, який набрав чинності 21 листопада 2020 року, внесено зміни до статі 44-3 КУпАП, а саме статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".
Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу (Рішення Конституційного суд України від 9 лютого 1999 року справа 1-7/99).
Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Внісши зміни до статті 44-3 КУпАП законодавець розділив відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами та за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Таким чином з 21 листопада 2020 року відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення в тому вигляді і з тих підстав, яка вона існувала станом на момент його вчинення 15 листопада 2020 року, скасована.
Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Михайлова проти Російської Федерації").
Враховуючи, що розмір штрафу, який був передбачений в попередній редакції статті 44-3 КУпАП в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, вважаю, що адміністративне правопорушення передбачене цією статтею може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.
Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії", пункт 54 справи "Озеров проти Росії", пункти 44-45 справи "Кривошапкін проти Росії"). Тому суддя не може самостійно перебирати на себе "функції обвинувачення" і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді.
Відповідно до положень КУпАП суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, який розглядає матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності не має повноважень самостійно перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно з пунктом 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 6 листопада 2015 року №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Тому враховуючи, що вищевказані недоліки протоколу (відсутнсть зазначенння частини статт 44-3 КУпАП) не можуть бути жодним, передбаченим законодавством чином виправлені, а протокол про адміністративне правопорушення, який містить виправлення є недопустимим доказом, вважаю, що справу відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність в тому вигляді, в якому вона існувала на момент вчинення правопорушення, на підставі пункту 6 частини першої статті 247 КУпАП.
Керуючись статтями 8, 9, 44-3, 247, 283, 284 КпАП України, суддя, -
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 44-3 КУпАП закрити у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК