Справа № 209/239/20
Провадження 3/209/155/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Замкова Я.В., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , прокурора Малого С.С., розглянувши одночасно три справи про адміністративне правопорушення (протоколи № 39, 40, 41 від 14.01.2020 року), що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка працює в КП «Тепломережі» КМР на посаді комірника, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 02 січня 2014 року працює на посаді комірника Комунального підприємства «Тепломережі» Кам`янської міської ради, тобто є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку згідно п. п. «а» п.2 ч.1 ст.3, п.5 ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ (в редакції станом на 16.09.2016 року) поширюється дія вказаного закону.

ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права, що обіймає посаду, яка не віднесена до посад осіб, які згідно з ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище, з 01 січня 2017 року набула обов`язку електронного декларування і повинна була подати щорічну декларацію за 2016 рік у термін - до 01 травня 2017 року, але в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої розділу II Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, без поважних причин, порушила обов`язкові строки подання декларації за 2016 рік, подавши декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 31 серпня 2019 року з місця своєї роботи КП «Тепломережі» КМР, розташованого по вул. Тритузній, буд. 168 в м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 39 від 14 січня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права, що обіймає посаду, яка не віднесена до посад осіб, які згідно з ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище, яка з 01 січня 2017 року набула обов`язку електронного декларування і повинна була подати щорічну декларацію за 2017 рік у термін до 01 квітня 2018 року, всупереч вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої розділу II Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, без поважних причин, порушила обов`язкові строки подання декларації за 2017 рік, подавши декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 31 серпня 2019 року з місця своєї роботи КП «Тепломережі» КМР, розташованого по вул. Тритузній, буд. 168 в м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 40 від 14 січня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права, що обіймає посаду, яка не віднесена до посад осіб, які згідно з ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище, який з 01 січня 2017 року набув обов`язку електронного декларування і повинний був подати щорічну декларацію за 2018 рік у термін - до 01 квітня 2019 року, всупереч вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої розділу II Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, без поважних причин, порушила обов`язкові строки подання декларації за 2018 рік, подавши вказану декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 23 серпня 2019 року з місця своєї роботи КП «Тепломережі» КМР, розташованого по вул. Тритузній, буд. 168 в м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 41 від 14 січня 2020 року.

ОСОБА_1 в суді пояснила, що дійсно своєчасно не подала декларації про майновий стан за 2016, 2017 та 2018 роки, бо не до кінця розібралася в діючому законодавстві, три декларації за періоди 2016, 2017, 2018 року подала в серпні 2019 року. Про наслідки не подання декларації їй не роз`яснювалися, просила суворо не карати.

Прокурор Малий С.С. в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справ про адміністративні правопорушення, протоколи складені повноважними на те особами. Факт виявлення правопорушення був працівниками поліції, які і скалали протокол про вчинення адміністративного правопорушення. До НАЗК згідно матеріалів, про факт виявлення правопорушення не зверталися. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за 2017-2018 роки, щодо несвоєчасного подання електронних декларацій та призначити їй адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП. За 2016 рік просив закрити провадження за закінченням строку притягненя до адміністративної відповідальності.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що ОСОБА_1 наказом від 31.12.2013 року переведена на посаду комірника КМ «Тепломережі» Кам`янської міської ради з 02.01.2014 року, власником та засновником якого є Кам`янська міська рада, і яке, згідно ст. 81 ЦК України, є юридичною особою публічного права (а.с. 14-25, 26-29, 50).

Згідно з п.п. «а» п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 , є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка зобов`язана подавати щорічну електронну декларацію про майновий стан за 2016 рік до 01 травня 2017 року, за 2017 рік - до 01 квітня 2018 року, за 2018 рік - до 01 квітня 2019 року.

Згідно результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, здійсненому 28 грудня 2019 року, особою, якою складено протоколи про адміністративне правопорушення № 39, 40, 41 від 14.01.2020 року, було виявлено, що ОСОБА_1 декларації про майновий стан за 2016 рік, 2017 рік подала 31 серпня 2019 року, а за 2018 рік подала 23 серпня 2019 року (а.с. 60).

Протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за № 39, 40, 41 від 14.01.2020 року, були складені відносно ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (а.с. 1-8, 97-98в, 143-150).

В якості доказів несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій про майновий стан за 2016-2018 роки, особою якою складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, до протоколів додано: листи в.о. начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року № 05/32-24 вих.-20, № 05/32-25 вих.-20, № 05/32-26 вих.-20 (а.с. 9, 99г, 151); лист Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області ДСР НП України від 04 грудня 2019 року № 391/55-103/01-2019 (а.с. 11); листи КП КМР «Тепломережі» від 24 грудня 2019 року № 20.08.2226 (а.с.13); наказ від 31 грудня 2013 року про переведення ОСОБА_1 на посаду комірника КП КМР «Тепломережі» (а.с. 50); накази КП КМР «Тепломережі» від 15 грудня 2016 року № 127-к та від 11 грудня 2017 року № 95-к «Про вжиття заходів щодо подання електронних декларацій та інформування про суттєві зміни в майновому стані працівниками підприємства, що є суб`єктами декларування (а.с.40-49, 30-39); інформація щодо перебування ОСОБА_1 на лікарняному та у відпустці за 2017-2019 роки (а.с.55); штатний розпис КП КМР «Тепломережі» (а.с.56-59); результати пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua/search) щодо поданих ОСОБА_1 декларацій за 2017-2018 роки (а.с. 60); роздруковані електронні декларації ОСОБА_1 за 2016-2018 роки (а.с. 61-63, 122а-122в, 196в-197).

З листів виконуючого обов`язки начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року № 05/32-24 вих.-20, № 05/32-25 вих.-20, № 05/32-26 вих.-20 слідує, що саме Управлінням стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України виявлено факт порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік.

Відповідно до Положення про Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 06 листопада 2019 року №17 (а.с. 68-77), Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області є структурним підрозділом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України діяльність якого поширюється на територію Дніпропетровської області та завданням якого є у тому числі й протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції, вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції та центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такий вид контролю - щодо своєчасності подання.

Порядок встановлення своєчасності подання декларацій визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції». Так, юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, НАЗК письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації і одночасно письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику юридичної особи публічного права про факт неподання декларації суб`єктом декларування.

Крім того, механізм проведення НАЗК контролю визначений рішенням НАЗК № 56 від 10.02.2017 року, яким затверджено «Порядок проведення контролю та повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за № 201/30069).

Також, рішенням НАЗК № 1375 від 08.12.2017 № 1375 затверджено Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» (стосовно необхідності попереднього встановлення фактів порушенім антикорупційного законодавства, для порушення кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366-1, 368-2 КК України). Хоча Роз`яснення НАЗК не охоплює питань механізму притягнення осіб до відповідальності за передбачені ст. 172-6 КУпАП правопорушення, разом з тим на підставі аналізу чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини НАЗК визначило:

- основним джерелом обставин, які свідчать про декларування недостовірної інформації чи незаконне збагачення можуть бути лише висновки, викладені в рішенні НАЗК за результатами повної перевірки декларації, які не є автоматичним підтвердженням вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки повна перевірка декларацій шляхом перевірки правильності та повноти заповнення, логічного і арифметичного контролю є виключною компетенцією НАЗК, то і інший вид контролю - контроль за своєчасністю подання декларацій, теж відноситься до компетенції НАЗК (відповідно до ст.ст. 48-50 Закону України «Про запобігання корупції»).

Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити достатні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного правопорушення. Об`єктивними такі дані можуть бути лише у зв`язку з їх виявленням та встановленням компетентним державним органом в установленому законом порядку. Викладені в постанові вище норми законодавства дають підстави для висновку, що таким порядком перед початком перевірки щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є здійснення НАЗК контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування, встановлення за результатами такої перевірки факту порушення антикорупційного законодавства, а також відображення цього факту у відповідному рішенні НАЗК.

Таким чином, початку перевірки органом Національної поліції, збиранню ним доказів і складенню протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, повинно передувати отримання у встановленому законом порядку висновків НАЗК як єдиного суб`єкта, уповноваженого державою на здійснення контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування.

Вказаний висновок, на переконання суду, не протирічить інформації, викладеній в листі НАЗК до Голови Національної поліції України Князєва С.М. про те, що уповноважені органи Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч, 1,2 статті 172-6 КУпАП, та збирати необхідні докази (а.с. 83-84).

Навпаки, позиція суду цілком відповідає висновкам Верховного Касаційного адміністративного суду, що викладені в Постанові від 11 грудня 2019 року (Справа №П/811/593/17, провадження №К/990126138/18).

Так, Верховний суд звертає увагу насамперед на те, що контроль за своєчасністю подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також перевірка достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації належить до виключної компетенції НАЗК. Тобто, якщо НАЗК встановить факт несвоєчасного подання чи неподання декларацій або повідомлення про зміни у майновому стані особою, яка в розумінні Закону № 1700-VIII є суб`єктом декларування і в якої виник обов`язок подати таку декларацію чи повідомлення, то лише висновок цього органу може бути підставою для притягнення такої особи до юридичної відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Як встановлено судом, в протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та в доданих до протоколів документах відсутня інформація з приводу того, чи був дотриманий визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» порядок встановлення своєчасності подання декларації ОСОБА_1 , до початку проведення перевірки і збирання доказів органом Національної поліції. При цьому, відсутня інформація, чи проводився такий контроль НАЗК взагалі.

Також, відсутня будь-яка інформація, документи, копія декларації або витяг з неї, інші документи щодо ОСОБА_1 , які б були складені НАЗК або були отримані від цього органу.

Додані до протоколів матеріали не містять відомостей про направлення повідомлення НАЗК з приводу несвоєчасного подання щорічних декларацій ОСОБА_1 до Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно з пунктами 2-5 розділу II Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10 лютого 2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за N 201/30069, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації у органів національної поліції не має.

Суд жодним чином не піддає сумніву повноваження органів Національної поліції проводити перевірку, збирати докази та складати протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Однак Національна поліція вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», або, як вона ще називається, «ефект доміно». Тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Так, доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

Тим не менше, ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення у справах «Хан проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України».

В цій же ситуації (складення протоколу без висновку НАЗК) протоколи, які будуть доказом, не можуть бути допустимим доказом, оскільки отримані з порушенням процедури відсутності висновку НАЗК.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам факт несвоєчасного подання декларації не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення. Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларацій настає лише у разі подання її з порушенням встановлених строків без поважних причин. Такий факт може бути встановлений лише після проведення відповідної перевірки. Про це ж зазначено у листі НАЗК № 44-06/21566/19 від 21.03.2019 року.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, особа, що склала протокол щодо ОСОБА_1 , не зверталася до НАЗК за інформацією саме з приводу подачі декларації ОСОБА_1 . Також, в матеріалах справи відсутній витяг з Єдиного державного реєстру декларацій щодо послідовності дій користувача реєстру, інші відомості, які б давали підстави зробити висновок про відсутність поважних причин подання декларації з порушення строків. Контроль за своєчасністю подання декларації ОСОБА_1 уповноваженою особою, а саме, НАЗК не проводився (відповідно до ст.ст. 48-50 Закону України «Про запобігання корупції»).

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. А органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Слід зауважити, що згідно доданих до протоколів про адміністративні правопорушення матеріалів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 не своєчасно подала щорічні декларації до Національного агентства з питань запобігання корупції, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення додано вільну роздруківку з сайту Єдиного державного реєстру декларацій, яка не завірена належним чином і не може вважатися належним доказом відповідно до положень ст. 251 КУпАП, при цьому в даній роздруківці відсутні відомості про дату народження особи та її анкетні дані, а також будь-які відомості про відповідність відомостям, що міститься в роздруківці відомостям, що наявні в реєстрі (а.с. 9,20).

Згідно п. 2 розділу ІІІ Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яким затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - Інформація (документи), що містяться в Реєстрі, надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, надані у якості доказів повідомлення з публічної частини реєстру, не можуть бути допустимим доказом, оскільки не містять в собі повних ідентифікаційних ознак особи, яка подала декларацію, а також такі повідомлення не містять відомостей про відповідність інформації, відомостям в реєстрі.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, той факт, що зібрані по справі докази отриманні без дотримання Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а також порушення вимог ст. 256 КУпАП щодо не зазначення направленості дій ОСОБА_1 , прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень не надається можливим, і тому повна оцінка досліджених в судовому засіданні доказів не проводиться, оскільки відсутня конкретизація адміністративних правопорушень, яке на думку особи, що скала протокол вчинила ОСОБА_1 .

Крім цього, як вбачається зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення в них відсутнє посилання на характер дій ОСОБА_1 , умисний чи неумисний, під час вчинення адміністративних правопорушень. При цьому всі викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (даліКонвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За вказаних обставин, згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 33, 36, ч.1 ст. 172-6, 245, 251, 256, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП України відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.В. Замкова