Справа № 214/2051/20
3/214/1115/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року о 22.11 год. водій ОСОБА_2 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за допущення порушень, передбачених ст.130 КУпАП, керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Меркулова біля буд.59 в м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 відмовився, своїми діями порушивши вимоги п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності для ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 , що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №098286 від 11 березня 2020 року слідує, що 11 березня 2020 року о 22.11 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Меркулова біля буд.59 в м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на встановлення такого стану відмовився.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом до моменту його зупинки працівниками поліції підтверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕАК №2231547 від 11 березня 2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП за фактом керування ним транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Хоча й від отримання копії постанови ОСОБА_2 відмовився, однак факт керування автомобілем та винесення такої постанови зафіксовано на відеозаписі на диску DVD-R (фрагменти під назвою IMG6096, IMG6097) та підтверджується рапортом інспектора.

Посилання ОСОБА_2 на відеозаписі під № на те, що він не керував автомобілем, а дійсний водій втік з автомобіля у справах в невідомому напрямку, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються оглянутими судом фрагментами відеозаписів IMG6096, IMG6097, на яких зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу в автомобілі знаходився лише ОСОБА_2 , який до моменту коли інспектор підійшов до автомобіля пересів на пасажирське сидіння. Після зупинки автомобіля з салону ніхто не виходив. На прохання інспектора зателефонувати водієві ОСОБА_2 почав давати незрозумілі та протирічні пояснення (запис ).

Таку поведінку ОСОБА_2 суд розцінює як намір ввести поліцейських в оману задля уникнення відповідальності та фактично обрану лінію захисту.

Відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2 11 березня 2020 року, в розумінні п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року суд приходить до висновку, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння він проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надається право проведення такого огляду з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

На відеозаписі з боді-камери на диску DVD-R зафіксовано пред`явлення поліцейським вимоги пройти ОСОБА_2 огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП «Криворізький ПНД» ДОР із попереднім роз`ясненням його процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. При цьому, інспектором оформлено направлення на проходження огляду, від отримання якого водій відмовився. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 добровільно, свідомо відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується письмовими поясненнями останніх та зафіксовано на відеозаписі на диску DVD-R.

Суд не вбачає підстав для того, щоб не приймати до уваги письмові покази свідків, оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про те, що свідки обмовляють ОСОБА_2 та мають упереджене ставлення до нього.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення як особою, яка неодноразово протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, підтверджується відомостями з бази ARMOR та постановами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року (справа №214/6549/18), від 05 листопада 2019 року (справа №214/7239/19), від 27 лютого 2020 року (справа №214/9112/19), постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року (справа №210/6351/19) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за порушення, передбачені ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «…будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі…».

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2 , його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, ухилення від явок до суду, тенденцію до систематичного вчинення аналогічних порушень, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, адже не дивлячись на те, що на момент оформлення матеріалів такого права він позбавлений в судовому порядку, спеціальний дозвіл на право керування транспортними засобами він отримував (серії НОМЕР_3 категорії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), що підтверджується довідкою з НАІС.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак, як визначено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про призначення покарання» (яку суд застосовує за аналогією в силу наявної паралелі між адміністративними та кримінальними правопорушеннями в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення про застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне відступити від висновку Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.28 Постанови №5 від 23 грудня 2005 року, виходячи з того, що строк позбавлення ОСОБА_2 такого права згідно з постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року (справа №214/9112/19) спливає відповідно 11 березня 2021 року, тому не призначення йому такого виду стягнення при винесенні судом даної постанови не забезпечуватиме мети його застосування, визначеної ст.23 КУпАП та не матиме превентивне значення для попередження вчинення останнім нових порушень, адже позбавленням права керування за ч.3 ст.130 КУпАП передбачає більш тривалий строк.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.3, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя О.І. Євтушенко