Номер провадження 3/521/274/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.

при секретарі Шкребтієнко Г.М.

за участю:

представника Одеської митниці ДФС Ковташа Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці ДФС за протоколом складеним відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол №2477/50000/19 від 29.08.2019 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 03.04.2019 року об 01 год. 00 хв. в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС проходила митний контроль гр. ОСОБА_1 , яка прибула в Україну літаком авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом №ТК0469, сполученням «Стамбул - Одеса».

Зазначена громадянка з наміром декларування будь-яких товарів в усній чи письмовій формі до органу доходів і зборів не зверталась, та перетнувши митний кордон України вийшла з пункту пропуску у напрямку м. Одеса. В подальшому у місці отримання багажу пасажирами було знайдено 8 багажних місць, які мали бірки (маркування) з написом «24Е», що свідчить про номер порядкового місця пасажира, який здійснював переліт 03.04.2019 року рейсом «ТК0469», авіакомпанії «Турецькі авіалінії», сполученням «Стамбул-Одеса». Зазначені валізи були поміщені в камеру тимчасового зберігання, що знаходиться в залі прильоту Міжнародного аеропорту «Одеса». Протягом трьох місяців тимчасового зберігання власник багажу не з`явився.

Під час перевірки встановлено, що відповідно листа представництва компанії «Тюркіш ерлайнз інк» від 12.08.2019 року №8І вищевказаний багаж за посадочним місцем « НОМЕР_1 Е» був зареєстрований на громадянку ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).

29.08.2019 року під час здійснення митного огляду 8 багажних місць (дорожні сумки), які відповідно ярликів належать гр. ОСОБА_1 було встановлено, що у сумках знаходяться тютюнові вироби для електричного нагрівання, призначені для використання з IQOS різних видів, іноземного виробництва (без марок акцизного збору України), загальною кількістю 225 блоків.

Отже, гр. ОСОБА_1 не мала законних підстав на переміщення через митний кордон України 225 блоків тютюнових виробів (45000 стіків для електричного нагрівання, призначені для використання з IQOS), які перевищують дозволені для переміщення кількості тютюнових виробів.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України, та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Згідно висновку ТОВ «Експоцентр - Одеса» від 05.09.2019 року №0483-inf загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення складає 72 000 грн.

На підставі вказаних обставин у відношенні гр. ОСОБА_1 було складено протокол про ПМП №2477/50000/19 за ст.472 МК України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймала, про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена у встановленому законом порядку.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про порушення митних правил, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету правопорушення, з конфіскацією цього товару.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2019 року об 01 год. 00 хв. в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС проходила митний контроль гр. ОСОБА_1 , яка прибула в Україну літаком авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом №ТК0469, сполученням «Стамбул - Одеса».

Зазначена громадянка з наміром декларування будь-яких товарів в усній чи письмовій формі до органу доходів і зборів не зверталась, та перетнувши митний кордон України вийшла з пункту пропуску у напрямку м. Одеса. В подальшому у місці отримання багажу пасажирами було знайдено 8 багажних місць, які мали бірки (маркування) з написом «24Е», що свідчить про номер порядкового місця пасажира, який здійснював переліт 03.04.2019 року рейсом «ТК0469», авіакомпанії «Турецькі авіалінії», сполученням «Стамбул-Одеса». Зазначені валізи були поміщені в камеру тимчасового зберігання, що знаходиться в залі прильоту Міжнародного аеропорту «Одеса». Протягом трьох місяців тимчасового зберігання власник багажу не з`явився.

З матеріалів справи встановлено, що 07.08.2019 року митним органом надіслано запит директору представництва авіакомпанії «Турецькі Авіалінії» в м. Одесі, в якому просили надати інформацію щодо кількості вантажних місць та ваги багажу, який був зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , яка прибула рейсом №ТК0469 03.04.2019 року, сполученням «Стамбул - Одеса». Також просили підтвердити або спростувати інформацію, що вказана особа була зареєстрована на борту літака за посадочним місцем «24Е».

На вищезазначений запит була отримана відповідь від 12.08.2019 року, вих. №81, в якій вказано, що зазначена громадянка здійснила переліт за посадковим місцем «24 НОМЕР_2 », зареєстрованого багажу у вказаної особи не виявлено.

Тобто, посилання митного органу на вказаний лист, як на доказ вини особи, не відповідає дійсності та викладеній в ньому інформації, оскільки з зазначеної інформації вбачається, що гр. ОСОБА_1 дійсно здійснила переліт за посадковим місцем «24 НОМЕР_2 », однак зареєстрованого багажу у вказаної особи не було.

Таким чином, єдиний доказ, на який посилається митний орган не знайшов свого підтвердження та повністю спростовується матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Також, слід зазначити, що протокол про порушення митних правил складався без присутності особи, яка притягується до відповідальності, та немає підтвердження вручення їй копії протоколу. Пояснення стосовно обставин справи у особи не відібрані. Це порушує її права на справедливий суд, а саме ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, в порушення вимог ст. 494 МК України, протокол про адміністративне порушення складено без присутності особи, яка притягається до адміністративній відповідальності, а даних про відмову підписати, чи одержати примірник протоколу в справі немає, як і немає даних про підтвердження отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про порушення митних правил. Посадові особи, які складають протокол, зобов`язані забезпечити особі можливість скористатись правами, що їй гарантовані законом (ст. 498 МК) в тому числі і право користуватись при розгляді справи допомогою адвоката і при необхідності перекладача і які повинні бути їй роз`яснені, однак цього, посадовою особою, яка складала протокол, зроблено не було.

Таким чином, враховуючи, що доводи митного органу ґрунтуються лише на листі представництва компанії «Тюркіш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.08.2019 року, суд вважає, що цей доказ є не достатнім, не належним та не допустимим доказом, беручи до уваги європейську практику, оскільки твердження митниці не відповідають інформації відображеній у вказаному листі.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Що стосується предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил, суд вважає зазначити наступне.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 283 КУпАП указано, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

На підставі ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.

Суд не може застосувати до вилученого товару в установленому законом порядку жодного з заходів, передбачених ст. 265 КУпАП, так як:

- конфіскація, як вид адміністративного стягнення (ст. 461 МК України) не може бути накладена у зв`язку з закриттям провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення (ст. 247 КУпАП);

- законного володільця (особа, яка юридично володіє товаром на підставі документів, оформлених в установленому законом порядку) вилученого товару немає, як і немає даних про наявність спору про належність товару в порядку цивільного судочинства;

- для знищення товарів правових підстав немає, як і немає підстав для оплатного його вилучення (так як оплатне вилучення передбачається санкцією конкретної статті).

Також, необхідно зазначити, що Європейський суд вже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема і за порушення митних правил (див. рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Тому суд, враховуючи те, що власник товару матеріалами справи не встановлений, а провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, вважає за необхідне застосувати аналогію права, з урахуванням п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якій гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи наведені норми, суд приходить до висновку про необхідність звернення вилученого товару у власність держави України в установленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. ст. 471, 522, 527 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил, звернути в дохід держави Україна у встановленому законом порядку.

Постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя