Справа № 214/3123/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не вказав, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року о 16.45 годині 1 в магазині «АТБ - Маркет», розташованому по вул. Генерала Радієвського, 24/1 у м. Кривому Розі, громадянин ОСОБА_2 , перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуально захисту - маски, чим порушив вимоги п. 2.1 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS COV 2» та ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

ОСОБА_2 до суду не з`явився, заяв про причини неявки, про відкладення розгляду справи не надав, тому справа розглянута за його відсутності.

13.05.2020 року до суду надійшли заперечення від ОСОБА_2 . В своїх запереченнях останній зазначив, що у ст. 6 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217А(ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року) визначено, що кожна людина, де б вона не перебувала, має право на визнання її правосуб`єктності. Ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність. Держава відповідає перед людиною, він має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ст. 64 Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

В судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), письмові заперечення ОСОБА_2 .

Також у судовому засіданні оглянутий диск (а.с.33), встановлено, що на ньому маються файли з відеозаписами.

Як вбачається з відеозапису, біля магазину «АТБ-маркет» працівники поліції спілкуються з затриманим, який назвався ОСОБА_2 та просять його надіти маску, так як він знаходиться у громадському місці, також просять надати документи, які б підтвердили його особистість - паспорт або водійські права, та чоловік відмовляється, так як не вважає за потрібним надягати маску, бо це порушує його права, як особистості і також відмовляється надавати документи. Замість паспорта або водійських прав, він надає заяву, яка завірена нотаріально, згідно якої він має право де б не перебував, на визнання своєї правосуб`єктності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до наступних висновків.

Досліджені у судовому засіданні докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), диск з відеозаписом (а.с.33), вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин справи.

Досліджені у судовому засіданні докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), диск з відеозаписом (а.с.33), вважаю допустимими доказами, так як вони отримані без порушень законодавства.

Оцінюючи докази з точки зору достовірності виходжу з наступного.

Записи (а.с.33) на диску, вважаю достовірним доказом.

Протокол (а.с.1) та рапорт (а.с.3) в тій частині, що ОСОБА_2 перебував в громадському місці без засобу індивідуального захисту, а саме: без маски, вважаю достовірним доказом.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП виходжу з наступного.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2» заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Дослідивши та оцінивши докази, приходжу до переконання, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Заперечення ОСОБА_2 , які ґрунтуються на тому, що введення карантину та певних обмежень є незаконним, суд не приймає до уваги, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2» не визнана незаконною або неконституційною.

У відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоров`ю та життю, так і інших громадян, вважаю, що на ОСОБА_2 належить накласти стягнення у виді штрафу.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 22, 44-3, 245, 280, 283, ч.2 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 17000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов