Справа № 415/5632/20
Провадження № 33/810/237/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 18 грудня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 04 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 27 серпня 2020 року об 11 годині 01 хвилина ОСОБА_1 перебував в приміщенні УПП в Луганській області ДПП за адресою: м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив правила щодо карантину людей, передбаченого ст. 23 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та встановлених п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. Вважає, що провадження по цій справі не було всебічним, повним та об`єктивним, а судове рішення постановлено із порушенням Конституційних норм та базових вимог законодавства України. Вказує на невідповідність дій працівників поліції, на те що апелянт діяв в умовах крайньої необхідності задля припинення незаконних дій працівників поліції та їх фіксації. Зазначає, що відомості зазначені в протоколі є невідповідними обставинам справи, свідки не були присутніми під час його спілкування із патрульними поліцейськими в приміщенні УПП та не мали фізичної можливості знати про обставини, які відбувались в приміщенні УПП. Особи, які були зазначені в протоколі як свідки, не були допитані судом, не зважаючи на його клопотання про їх виклик до суду. Водночас суддя прийняв письмові пояснення цих осіб. Суддя суду першої інстанції в протиріччя загальних вимог до свідків, прийняв пояснення патрульних поліцейських, які безпосередньо приймали участь в складанні протоколу про адміністративне правопорушення, як свідків, при наявності явного конфлікту інтересів та зацікавленості поліцейських в притягненні його до адміністративної відповідальності. З цього приводу посилається на позицію Верховного суду висловленої в постанові від 22 квітня 2020 року (справа 161/5372/17; провадження № К/9901/34016/18). Приводить доводи щодо необов`язкового носіння засобу індивідуального захисту - маски. При цьому постанова КМУ № 641 прямо протирічить Конституції України, тому є незаконною та не підлягає виконання на підставі ст. 60 Конституції України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 43-3 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

У відповідності до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Стаття 43-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містить відповідне посилання на Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та акт законодавства - Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641.

Згідно з п.п. 1 п. 10 цієї Постанови, яка має назву «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлена заборона на території України на період дії карантину перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Перебування 27 серпня 2020 року об 11 годині 01 хвилина ОСОБА_1 в приміщенні УПП в Луганській області ДПП за адресою: м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно підтверджується наявними матеріалами справи: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ГР 179710, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписами.

При цьому ці обставини не оспорювались ОСОБА_1 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення суддею в суді першої інстанції, а також в апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи апеляційної скарги на неповноту судового розгляду, оскільки безпосередньо в судовому засіданні не були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не вплинули та не могли вплинути на висновок судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборону на допит у якості свідка посадову особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення, тому посиланні на допит суддею поліцейських, як на окрему підставі для скасування постанови судді є необґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 , що він діяв в умовах крайньої необхідності задля припинення незаконних дій працівників поліції та задля фіксації незаконності дій поліції є надуманими, оскільки в матеріалах справи немає відомостей, що він діяв з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління.

Посилання апелянта на те, що Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 протирічить Конституції України, тому є незаконним та не підлягає виконання на підставі ст. 60 Конституції України, не може бути вирішене при розгляді апеляційної скарги на постанову судді про накладення адміністративного стягнення.

Водночас на теперішній час вказана постанова не визнана неконституційною.

В супереч позиції апелянта, нормативним актом передбачена заборона на території України на період дії карантину перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот.

Утім ОСОБА_1 вказану заборону порушив, інаше кажучи, не виконав передбачений нормативним актом обов`язок, чим вчинив адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідно вийти за межі апеляційної скарги на підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Так, після розгляду справи в суді першої інстанції, 06.11.2020 Верховною Радою України внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» за №1000-ХІ, який набрав чинності 21.11.2020, котрою ст. 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, за змістом цих змін, відповідальність за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, пом`якшена.

Приймаючи до уваги вищевказане, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити та накласти адміністративне стягнення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530-IX IX від 17.03.2020, на підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП змінити та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 1000-IX від 06.11.2020) у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук