ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/4439/20

Номер провадження : 3/484/1680/20

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ матеріали, які надійшли від Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП

установив:

До суду з Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №198366 від 19.11.2020 року вбачається, що 19.11.2020 року о 09:30 год. був встановлений факт ухилення ОСОБА_1 від передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо необхідних умов виховання та навчання свого сина ОСОБА_2 , 2005 року народження, а саме син ОСОБА_2 не охоплений повною загальною середньою освітою.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків.

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною, в якій правило поведінки визначено частково з одночасно відсилкою до інших нормативних актів, де це правило конкретизовано.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Із протоколу ВАБ №198366 від 19.11.2020 року вбачається, що у вину ОСОБА_1 ставиться порушення батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо умов виховання та навчання сина, оскільки син не охоплений повною загальною середньою освітою.

Відповідно до ст. 53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов`язковою; держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Статтею 5 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" передбачено право на здобуття професійної (професійно-технічної) освіти, зокрема: громадяни, які мають базову загальну середню освіту, можуть одночасно із набуттям професії здобувати повну загальну середню освіту у закладі професійної (професійно-технічної) освіти або в іншому закладі освіти; громадяни, які за станом здоров`я, сімейними обставинами, а також з інших поважних причин не можуть одночасно із набуттям професії здобувати повну загальну середню освіту або не мають базової загальної середньої освіти, особи, які потребують соціальної допомоги і реабілітації, можуть здобувати робітничу кваліфікацію з професій, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

У письмових поясненнях від 19.11.2020 року ОСОБА_1 зазначила, що її син навчається в ПТУ № 22; про необхідність здобуття повної середньої освіти їй було невідомо.

Відповідно до клопотання начальника Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області Перкової Н. від 16.11.2020 року № 1129/04.01-17 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, поставлено питання про притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, зокрема ОСОБА_1 - матір неповнолітнього ОСОБА_2 ; клопотання містить посилання на листи, направлені з метою виявлення дітей, які не охоплені загальною середньою освітою.

Будь-яких інших доказів до протоколу не додано.

Так, матеріали справи не містять доказів щодо здобуття неповнолітнім ОСОБА_2 професійної (професійно-технічної) освіти або здобуття робітничої кваліфікації з професій, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України; не надано доказів відсутності поважних причин, які унеможливлюють одночасно із набуттям професії здобувати повну загальну середню освіту. Крім того, клопотання начальника Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області Перкової Н. від 16.11.2020 року носить загальний характер, оскільки в клопотанні поставлено питання про притягнення до адміністративної відповідальності батьків 42 неповнолітніх. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом винуватості особи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зіст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що під час складання адміністративних матеріалів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не здобуто доказів її винуватості.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

постановив:

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Т.Ю. Фортуна