КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/269/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Первушина О.С.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 20 січня 2020 року апеляційну скаргу представника потерпілого Конюшка Д.Б. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року постановою судді Святошинського районного суду м. Києва провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/ закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 10.10.2019, о 17 годині, керуючи транспортним засобом Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по про-ту Академіка Палладіна, на мосту, навпроти будинку № 46-А зі сторони ТРЦ «Лавіна», в напрямку ст.м. «Академмістечко», в порушення п. 13.1, п. 2.3/б/ Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали пошкодження. Тобто ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Приймаючи рішення про закриття провадження в справі, суд зазначив про відсутність достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3/б/, п.13.1 ПДР України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого Конюшко Д.Б. просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Своє прохання представник потерпілого обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, необґрунтованою, висновки суду про невинуватість ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає помилковим покладення в основу даних висновку експертного дослідження за результатами автотехнічного, транспортно-трасологічного дослідження № 194/11-19 від 25.11.2019, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи. Представник потерпілого вказує, що поза увагою експерта залишились дії водія БМВ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 який, намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух в бік відбійника, внаслідок контакту з яким утворився слід темного кольору. Тобто ОСОБА_2 здійснював рух прямо й не мав наміру його змінювати, проте внаслідок порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_1 , був змушений здійснити зміщення впритул до відбійника. Вказане підтверджується як локалізацією пошкоджень обох транспортних засобів, так і місцем зіткнення, яке вірно вказане у схемі місця ДТП на смузі руху автомобіля БМВ.

Крім того, апелянт вказує про невірно вказане місце зіткнення у висновку експертного дослідження. Так, експертом зазначено, що місце зіткнення відбулось на відрізку дороги, яка не поділена дорожньою розміткою на смуги руху. Проте експертом не враховано положення вимог п. 11.1 ПДР України, згідно з яким, у разі відсутності дорожніх знаків чи дорожньої розмітки кількість смуг на проїзній частині визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Тобто з урахуванням ширини проїзної частини, наявністю розмітки у місці зупинки транспортних засобів після зіткнення, розташування місця зіткнення на відстані 6,6 м від правого краю проїзної частини, а автомобіля БМВ на відстані 7,3 м, очевидним є висновок про наявність двох смуг для руху в місці зіткнення.

Крім того, апелянт вказує й про інші суперечності в даних висновку дослідження, а саме локалізацію механічних ушкоджень транспортних засобів, яка суперечить даним схеми місця ДТП.

Вищевказане, на думку представника потерпілого, свідчить про невірне визначення експертом місця початку контакту між автомобілями, не врахування місця зіткнення, кількості смуг для руху в місці зіткнення, траєкторії руху автомобіля БМВ, що стало наслідком невірного висновку. Крім того, апелянт вважає, що висновок експерта про невідповідність дій водія автомобіля БМВ вимогам п. 10.11 ПДР України суперечить обставинам ДТП, яке відбулось не на перехрещенні проїзних частин. Натомість черговість проїзду при перестроюванні визначено п. 10.1, п. 10.3 ПДР України.

Таким чином, представник потерпілого вважає, що саме ОСОБА_1 , порушуючи п.п.2.3 /б/, 13.1 ПДР України, спричинив зіткнення транспортних засобів, та відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою представника потерпілого Конюшка Д.Б., заслухавши його пояснення та пояснення потерпілого ОСОБА_2 , які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мельника Ф.В., які заперечили проти її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши дані відеозаписів наданих апелянтом та стороною захисту вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п. 2.3/б/, 13.1 ПДР України, оскільки він, керуючи автомобілем HYUNDAI д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту А.Палладіна з боку ТРЦ «Лавіна» в напрямку Академмістечка, на мосту, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали пошкодження.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, а також наданих ним під час апеляційного розгляду в судовому засіданні, останній повідомив, що він рухався в третій смузі руху, яка не звужуючись, продовжується на мосту. Звуження смуги руху відбулось у водія автомобіля БМВ, який рухався в крайній лівій смузі. Саме ОСОБА_2 потрібно було перелаштуватись, тобто змінити напрямок руху. Так як водій БМВ рухався з великою швидкістю, він не врахував дорожню обстановку та не встиг перелаштуватись на ту смугу руху, по якій рухався ОСОБА_1 , тому відбулось зіткнення.

Зазначені пояснення підтверджуються схемою ДТП, в якій указані пошкодження транспортних засобів після зіткнення, а також місце їх розташування. Так,зіткнення відбулося на смузі руху, по якій рухався ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 змінював напрямок руху з крайньої лівої смуги руху в праву. Пояснення ОСОБА_2 , що він не змінював напрямку руху суперечать даним схеми місця ДТП, з якими погодились водії обох транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснював, що рухався, не змінюючи напрямку руху. Дійсно перед мостом, де відбулось зіткнення їх транспортних засобів відбувається звуження дороги, однак з правого боку. Тому вважає, що смуга руху, по якій він рухався, не звужується перед мостом, а переходить в третю. Вважає, що смуга по якій рухався ОСОБА_1 переходить в другу смугу руху, і саме він повинен був переконатись в безпечності зміни напрямку руху в крайню ліву смугу.

Натомість такі пояснення потерпілого не підтверджуються ні доказами, які містяться в матеріалах справи, ні даними наданих відеозаписів.

Доводи апелянта про те, що дані висновку експертного дослідження не відповідають фактичним обставинам справи, а тому є неправильними також не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Крім того, як вбачається з постанови суду останній, мотивуючи прийняте рішення, надав правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й тим, які надані особами, які беруть участь у провадженні, а також поясненням учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 2.3/б/ ПДРУкраїни для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, втому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Інших доказів, крім тих, які були предметом дослідження судом першої інстанції, сторонами під час апеляційного розгляду не надано.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу й обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ним не було порушено вказані вище вимоги ПДР України.

В зв`язку з чим апеляційна скарга представника потерпілого Конюшка Д.Б. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого Конюшка Д.Б. залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Жук