П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №103008-38 від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 12 вересня 2020 року о 10 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 , всупереч вимогам Розпорядження №421 від 30.06.2020 р. органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батьків у вихованні малолітніх дітей» не надала можливості побачитися батьку малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у визначений час та спосіб зазначеним Розпорядженням. Тим самим ОСОБА_1 не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 09.12.2020, 15.12.2020 ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Враховуючи, що згідно зі ст. 268 ч.2 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, дана справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 , від якої не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд керується рішеннями Європейського суду, в яких наголошується, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказала, що 19.09.2020 близько 10 год. 00 хв. вона зібрала доньку та, коли колишній чоловік ОСОБА_2 зателефонував їй і сказав: «Відправ ОСОБА_3 », попросила дочку піти з нею в під`їзд, але та навідріз відмовилася. Після чого ОСОБА_2 викликав поліцію. Співробітник поліції, поспілкувавшись з ОСОБА_3 , з`ясував, що остання не бажає бачитися з батьком, адже боїться його психологічного тиску.

Дочка ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях зазначила, що не пішла на прогулянку з батьком через те, що він постійно доводить її до сліз, ОСОБА_3 його боїться та не бажає з ним бачитися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа про адміністративне правопорушення не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 5 ст.184 КУпАП.

Диспозиція ч. 5 ст.184 КУпАП передбачає невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не вчиняла дій, пов`язаних з ненаданням чи перешкоджанням участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , адже остання самостійно відмовилася від зустрічі з батьком.

Дії, вчинені ОСОБА_1 не можна вважати такими, що були спрямовані на невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Вище наведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Таким чином, жодних доказів, відповідно до ст. 251 КУпАП, які вказують на вину ОСОБА_1 та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак провадження відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 173, 184, 247, 280, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: