Справа № 465/4833/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 33/811/1154/19 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Суптеля В.О., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Тимчишина М.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят гривень) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири гривні) 20 коп.

Згідно з постановою судді, 08.08.2019 року близько 16 год. ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство по відношенню до матері ОСОБА_2 , висловлювався нецензурною лайкою, що призвело до погіршення умов життя, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2019 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що обвинувачення ОСОБА_2 є голослівними, не підтверджене жодним доказом, а також в постанові порушуються передбачені законом принципи неупередженості, об`єктивності, доказовості, змагальності, наявності переконливих фактів та обставин доказу вини.

Як зазначає ОСОБА_1 , з матеріалів справи вбачаються неприязні цивільно-правові стосунки сторін, з яких ОСОБА_2 намагається у спосіб фальшивої справи вирішити свої наміри - позбавити сина права на житло.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, потерпілу та її представника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та дійшов поспішних висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що психологічне насильство в частині висловлювання словесних образ, нецензурної лайки буде мати місце тоді, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт висловлювання, зокрема, нецензурною лайкою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2019 року серії АПР18 №125330 (а.с.1), 08 серпня 2019 року близько 16 год. ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство по відношенню до матері ОСОБА_2 , виражаючись нецензурною лайкою, що призвело до погіршення умов життя, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, отримав його другий примірник, про що розписався у відповідній графі. Водночас зазначив, що з викладеним у протоколі не згоден та надав пояснення на окремому аркуші.

Так, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.4), такий зазначив, що він проживає за вказаною адресою протягом тривалого часу. ОСОБА_2 тривалий час робить систематичні наклепи на нього для того, щоб незаконно виселити його на вулицю, залишивши таким чином без житла, в якому він зареєстрований, зокрема, 08.08.2019 року близько 16 год. образливо чіплялась до нього, спровокувала сварку та сама ж в результаті здійснила повідомлення на гарячу лінію, виклавши завідомо неправдиву інформацію.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що проживає в квартирі, де зареєстрований, разом з матір`ю. Його мама ОСОБА_2 за своє життя вирішила розділити своє майно. Зокрема, свою трикімнатну квартиру вона забажала передати виключно своїй доньці - його сестрі ОСОБА_3 . Оскільки він заперечував проти такого рішення матері, ОСОБА_2 вирішила через суди виселити його з квартири, що і є, на його думку, причиною подачі нею заяви про вчинення домашнього насильства.

Відповідно до заяви, адресованої начальнику Франківського ВП у Львівській області (а.с.3), ОСОБА_2 просила прийняти міри до її сина ОСОБА_1 , який більше 2-х років знущається над нею, б`є, обзиває нецензурними словами, плює в обличчя, копає, краде гроші, документи, ліки, продукти, знищив капітальний ремонт, який робила дочка.

Потерпіла ОСОБА_2 як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду пояснила, що ОСОБА_1 є її сином, часто свариться з нею, ображає її, крім того їй потрібна постійна допомога, оскільки вона є хворою особою. Окрім цього, потерпіла додала, що у них із сином існує спір про право, а саме цивільна справа № 465/4992/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи: Франківської районної адміністрації м.Львова, про усунення перешкод в користуванні приватною власністю, примусове виселення з квартири, позбавлення права користуванням житловим приміщенням та зняття з реєстрації з місця проживання, без надання іншого житла. Рішенням Франківського районного суду від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року скасовано, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року залишено в силі.

Таким чином, з показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що часті конфліктні ситуації між ними ґрунтуються на основі поділу квартири, в якій вони спільно проживають. Водночас жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 08 серпня 2019 року такої форми домашнього насильства як психологічне насильство, зокрема завдання чи можливого завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається які саме дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 , чи викликали вони будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суддя суду першої інстанції всупереч вимогам ст.245 КУпАП не дав в повній мірі належної оцінки доказам у справі та безпідставно визнав ОСОБА_1 винним та притягнув до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає до скасування.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк