ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/878/20 Справа № 215/2740/20 Суддя у 1-й інстанції - Красюк К. І. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір у розмірі 420 гр. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 30.04.2020 р. о 00.40 год. в м. Кривому Розі по вул. Адмірала Головко, біля будинку № 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість). Від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, оскільки судом грубо порушено норми матеріального та процесуального права. Так, ОСОБА_1 вказує, що справу розглянуто за його відсутності, та до суду він не викликався, оскільки він зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , а суд викликав його за адресою: будинок АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим він не своєчасно отримав повістку, та тільки 29 червня 2020 року сусідка змогла передати йому повістку, тому важає, що його було позбавлено можливості реалізувати в суді свої права. Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що у працівників поліції не було законних підстав для його зупинки, та перевірки документів, чим також порушені його права. Звертає увагу й на те, що на думку працівника поліції він спочатку перебував у стані алкогольного сп`яніння, в чому працівник поліції намагався переконати свідків, які відмовилися це підтвердити. Після чого, працівник поліції заявив, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та, зважаючи на упереджене ставлення до нього зі сторони працівників поліції, він в присутності свідків відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Однак, після того як йому були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, він погодився пройти такий огляд, але працівник поліції зазначив, що бланк протоколу він вже використав. При цьому, він та свідки почали просити відвезти його до медичного закладу, але той не погодився, та почав здійснювати психологічний тиск на свідків, які після цього відразу погодилися підписати написані поліцейським пояснення, тому вважає, що суд безпідставно визнав належними та допустимими доказами письмові пояснення свідків без допиту їх в судовому засіданні. Разом із цим, апелянт вважає, що відомості зазначені в протоколі не відповідають дійсності. До того ж, звертає увагу, що працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Також вказує, що відеозапис з бодікамер працівників поліції зроблений з порушенням пункту 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року № 100, оскільки відеозапис постійно переривається, тому його також не можливо вважати належним та допустимим доказом у справі

Заслухавши ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 409075 від 30 квітня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 квітня 2020 року, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення.

При цьому, ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтвердив факт самої відмови від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що працівником поліції спочатку було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а потім наркотичного, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним у матеріалах відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому чітко видно як водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законному порядку, а тому за результатами його відмови від проведеного огляду, працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення, складаються з окремих фрагментів, а тому не можуть бути належним доказом його вини, є необгрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та весь хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Окрім того, жодним чином не підтверджені і доводи ОСОБА_1 щодо застосованого працівниками поліції тиску на свідків, оскільки доказів вказаного суду не надано і ці доводи спростовуються долученим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, оскільки в рапорті інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Луговського В.В. чітко зазначено, що ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонено.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Н.В. Коваленко