ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/2015/20
Провадження № 3/553/1027/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі: секретаря судового засідання Яковенко В.С., потерпілого ОСОБА_1 , його представника Черчика В.П., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 , її захисника Шаповалова О.О.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Полтава, громадянки України, працюючої на КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП,

в с т а н о в и в:

10.11.2020 на розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 12.09.2020 стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст.154 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу, «12.09.2020 близько 21 год. 56 хв. у м.Полтава по вул.Гурамішвілі, 7, собака породи алабай на кличку «Азара» вибігши з подвір`я, по вул.Гурамішвілі, 10, та підбігши до собаки породи пінчер нанесла останній рвані рани тулубу. Тим самим ОСОБА_2 порушила правила тримання собак та допустила правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП».

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 винною себе не визнала та пояснила, що 12.09.2020 близько 20 год. 00 хв. разом із чоловіком знаходилась у дворі свого будинку, вона почула писк собаки і підбігла до воріт. Її собака знаходилась в цей момент у межах подвір`я, вона помітила тінь іншої собаки і почала розбиратись у ситуації. Вибігли інші сусіди, в тому числі ОСОБА_3 . Всі шукали іншу собаку, де вона. Через 20 хв., догукавшись сусідів ( ОСОБА_4 ), встановили що це їх собака, оскільки вони виїжджали, а собака залишилась поза межами подвір`я. Сусідка відвезла собаку пінчер до ветклініки. Постраждалу собаку знайшли у покинутому домоволодінні. При цьому ОСОБА_2 пояснила, що під воротами до її домоволодіння є невеликий отвір і, на думку особи, яка притягується до відповідальності, маленька собака могла проникнути на подвір`я, проте вона не може стверджувати що те мало місце, оскільки цього не бачила.

Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що на той момент у нього було дві собаки, одна з яких собака на кличку «Буся», жіночої статі, яка належить до собак маленьких порід, вагою близько 4,5 кг, стерильна, є сумішшю порід собак пінчер та чихуахуа і зазвичай знаходилась у дворі. 12.09.2020 до нього приїхали друзі та близько 20 год. 00 хв. вони виходили до магазину, відкрили калитку і собака на кличку «Буся» вибігла вперед за ворота домоволодіння. Виходячи до магазину, він бачив, що по діагоналі, в напрямку до нього, біг собака породи алабай та підбігши до «Бусі», схватив її за холку і почав тріпати. Потерпілий вказав, що намагався захистити свою собаку, але оскільки алабай є більшою собакою, все що він міг зробити - закричав. В цей момент вибігла хазяйка алабая та почала кричати - « ОСОБА_5 ». Його собака « ОСОБА_6 » якось відвернулась та втекла у кущі одразу. Оскільки собаку було травмовано, він звернувся за медичною допомогою до ветеринарної лікарні, проте собака загибла.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що товаришує із потерпілим ОСОБА_1 та 12.09.2020 знаходився у нього в гостях, а його собаки бігали на подвір`ї. Близько 20 год. 00 хв. вони вийшли до магазину, ОСОБА_1 відкрив калитку і собака «Буся» вибігла на вулицю на метр-півтори. Свідок почув, що потерпілий кричав « ОСОБА_6 », а хтось інший кричав « ОСОБА_5 ». Свідок знаходився у межах двору і через отвори у заборі бачив, як собака породи алабай схватив «Бусю». При цьому свідок ствердив, що залишився у дворі і за межі подвір`я ОСОБА_1 не виходив.

Будучи допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що 12.09.2020 вона разом із ОСОБА_7 приїхали у гості до сім`ї ОСОБА_4 . Хлопці (потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ) вирішили піти до магазину, а вона вийшла з будинку, щоб їх проводити. В цей час вона почула гавкіт, і оскільки боїться собак, зайшла всередину будинку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала наступні показання. Так, свідок зазначила, що є сусідкою потерпілого та особи, яка притягується до відповідальності. 12.09.2020 вона знаходилась на подвір`ї у сусіда ОСОБА_11 та близько 20 год. почула крик сусідки ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), яка звала сусіда ОСОБА_4 (потерпілий). Свідок бачила як повз подвір`я пробігла собака потерпілого і забігла на територію покинутого будинку. Потім ОСОБА_11 взяв фонарик та пішов шукати собаку, яку виявив у кущах, в собаки на шиї була рвана рана. На крики ОСОБА_2 вийшов ОСОБА_1 , який спочатку повідомив, що його собака вдома. Пізніше того вечора ОСОБА_10 підвезла потерпілого разом із його товаришем до ветеринарної клініки, де собаці була надана медична допомога.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що 12.09.2020 він разом із дружиною та сусідкою ОСОБА_10 знаходились у дворі його будинку по АДРЕСА_2 , коли близько 20 год. 00 хв. почули крик. Він вийшов за калитку і побачив як собака потерпілого забігла у сусідський двір по АДРЕСА_3 . ОСОБА_11 повернувся до свого двору, одягнув налобний ліхтар та знайшов у кущах собаку. На собаці були рани, потім підійшли всі сусіди. Свідок на руках відніс поранену собаку у двір потерпілого ОСОБА_1 . Пізніше сусідка ОСОБА_14 (Запека) відвезла потерпілого з собакою до клініки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності та потерпілого, показання свідків, з`ясувавши правові позиції представника потерпілого та захисника особи, яка притягується до відповідальності, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вказує про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно із протоколом серії АПР18 №632168, органом Національної поліції ОСОБА_2 поставлено за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Частина друга вказаної статті встановлює адміністративну відповідальність за - ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

У свою чергу диспозиція ч.1 ст.154 КУпАП передбачає відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Отже, виходячи із диспозиції ч.2 ст.154 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає: у триманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигул собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч.1 цієї статті.

Таким чином ч.2 ст.154 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються правил утримання собак та котів та які затверджуються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

При цьому суд наголошує, протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.

Так, статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, у протоколі мають міститись всі необхідні відомості, в тому числі час вчинення правопорушення, дані потерпілого, посилання на відповідні нормативно-правові акти, положення яких є порушено особою, щодо якої такий протокол складено. У справах про адміністративні правопорушення суд позбавлений права самостійно змінювати кваліфікацію вчиненого чи корегувати фабулу викладеного у протоколі правопорушення, що поставлено особі за провину відповідним уповноваженим органом.

В разі коли викладене у протоколі формулювання правопорушення не відображає усіх ознак складу правопорушення, особа, щодо якої складено такий протокол, позбавлена права на здійснення ефективного захисту.

Суд наголошує, що стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав і основних свобод людини для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, і «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Як убачається з матеріалів справи, протокол складений щодо ОСОБА_2 тричі було повернуто до відділення поліції для належного оформлення за відповідними постановами Ленінського районного суду м.Полтави, за наслідками чого до справи було приєднано Правила утримання домашніх тварин у м.Полтаві (а.с.29-42), залучено потерпілого (а.с.52) тощо.

Суд вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №632168 складений з порушенням ст.256 КУпАП, тому не може бути покладений в основу звинувачення та враховуватись як доказ винуватості особи.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з джерел доказів, і наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи має встановлюватись виходячи з досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, суду надано рапорт працівника поліції (а.с.2), згідно з яким 12.09.2020 о 21 год. 56 хв. на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_15 , проживаючої за АДРЕСА_4 , про те, що 12.09.2020 о 21 год. 55 хв. (орієнтовано годину тому) собака великої породи сусідів ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які мешкають в буд. АДРЕСА_1 , знаходилась на вулиці без намордника та вчинила напад на собаку заявниці.

Згідно із протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, 12.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції із заявою, в якій зазначив, що 12.09.2020 близько 20 год. 00 хв. у м.Полтава по вул.Гурамішвілі, 7 його собаку покусав собака породи алабай, володарі якого проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.4), його собаку породи чихуахуа покусав собака породи алабай, володарі якого випустили його на вулицю.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 в копії (а.с.5), 12.09.2020 приблизно о 20 год. 00 хв. у м.Полтава, по вул.Гурамішвілі, 10, собака сусідів підбігла до її воріт, в результаті чого її собака породи алабай схопила собаку сусідів. В подальшому, за змістом вказаних пояснень, ОСОБА_2 відтягнула свого собаку і почала шукати власника чихуахуа.

В судовому засіданні ОСОБА_2 ствердила, що її собака породи алабай знаходилась на території її подвір`я і на загальну територію не виходила. При цьому ОСОБА_2 допустила, що собака маленьких порід могла проникнути у двір через отвір під забором. Такі маленькі собаки проживали у сусіда ОСОБА_17 (потерпілий ОСОБА_4 ), тому вона одразу почала його гукати.

Згідно із копією витягу з ветеринарного паспорта тварини (а.с.7,8) власником собаки породи алабай на кличку « ОСОБА_18 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 .

За змістом копії письмових пояснень ОСОБА_1 , його собаці породи пінчер собака породи алабай нанесла ушкодження у виді рваних ран тулубу. Після проведеного операційного втручання постраждала собака знаходилась у ветеринарній клініці та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розмір заподіяної шкоди оцінено ОСОБА_1 у сумі 10000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди він виходив з сукупної вартості проведеного лікування та вартості самої собаки, яка загинула.

Згідно із копією виписки з історії хвороби (а.с.10), оригінал якої було безпосередньо оглянуто в судовому засіданні, 12.09.2020 пацієнта на кличку «Буся» (9 років, власник ОСОБА_1 ) було оглянуто у ветеринарній клініці «Ветеринарний VIP Сервіс» та встановлено діагноз механічне пошкодження шкіри та м`язів, численні забої м`яких тканин.

При цьому згідно із вказаною випискою при клінічному огляді собаки було виявлено храпи в легенях, механічне пошкодження шкіри та м`язів спини, розірвання шкіри по окружності грудного відділу на 80%.

Відповідно до копії виписки з історії хвороби, наданою ветеринарною клінікою «Ветеринарний VIP Сервіс», 18.09.2020 о 04 год. під час перебування на стаціонарному лікуванні в клініці стан собаки на кличку «Буся» різко погіршився, набряк легень посилився, що призвело до смерті пацієнта.

До матеріалів справи приєднано копії товарних чеків із відбитками печатки «Ветеринарний VIP Сервіс» датовані 12-15 вересням 2020 року та 17 червням 2020 року (а.с.11-12).

Як пояснив в ході розгляду справи потерпілий, вказані у товарних чеках суми він витратив на лікування свого собаки у ветеринарній клініці, а у чеках від 17 червня 2020 року була допущена описка й фактично ці витрати він поніс 17 вересня 2020 року.

Вказані потерпілим обставини є логічними й узгоджуються із приєднаною до справи випискою з історії хвороби собаки на кличку « ОСОБА_6 » щодо перебування останньої на стаціонарному лікуванні у ветклініці у період з 12 по 17 вересня цього року, проведенням оперативного втручання тощо.

Також до справи приєднано рапорт дільничного офіцера Ларіна О. (а.с.13), який до уваги судом не береться. Наведені у рапорті твердження з приводу пояснень ОСОБА_2 , за відсутності таких пояснень у матеріалах справи, на думку суду не є переконливими.

Згідно із копією витягу з ветеринарного паспорта тварини (а.с.51) власником собаки породи пінчер на кличку «Бусинка», ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_5 ).

В судовому засіданні потерпілий вказав, що раніше проживав за вказаною адресою, проте пізніше переїхав і мешкає по АДРЕСА_4 , де і знаходилась його собака, тому посилання сторони захисту на відмінність адреси у ветеринарному паспорті є безпідставними. Фактично і особа, яка притягується до відповідальності, і допитані в судовому засіданні свідки вказали, що власником постраждалої собаки є саме ОСОБА_1 , який мешкає по сусідству з ОСОБА_2 , тому на думку суду вказана обставина сумніву не викликає.

За таких обставин, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та наданих учасниками справи пояснень, судом було встановлено наступне.

Так, не викликає обґрунтованого сумніву та обставина, що особа, яка притягується до відповідальності та потерпілий мешкають поряд по АДРЕСА_4 і їх домоволодіння розташовані напроти по діагоналі один до одного.

Потерпілий ОСОБА_1 є власником собаки на кличку «Бусинка» (Буся), яка за посиланням потерпілого є метисом різних порід, а саме пінчера та чухуахуа, а ОСОБА_2 власником собаки породи алабай на кличку «Азара».

12.09.2020 о 20 год. 00 хв. по вул.Гурамішвілі у м.Полтаві собака потерпілого була травмована, а саме їй було заподіяно механічні пошкодження шкіри та м`язів, численні забої м`яких тканин області спини та грудного відділу.

У період з 12.09.2020 по 17.09.2020 тварина проходила лікування у ветеринарній клініці з приводу обширного пошкодження шкірного покрову та м`язів, проте 18.09.2020 під час перебування собаки на стаціонарному лікуванні її стан погіршився і настала смерть.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, не викликає сумніву що саме собака особи, яка притягується до відповідальності, заподіяла собаці потерпілого ушкодження, що були виявлені при клінічному огляді лікарем ветеринарної клініки.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що почувши писк, вона підійшла до воріт, відтягнута від них свого собаку і побачила тінь собаки маленької породи. Одразу ОСОБА_2 почала гукати свого сусіда ОСОБА_1 .

На крики ОСОБА_2 вийшли інші сусіди (свідки у справі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ). Свідок ОСОБА_19 показав, що він фактично одразу як почув крики сусідки вийшов за калитку і бачив як у покинутий двір забігла собака потерпілого. При цьому за показаннями свідка саме він знайшов у кущах собаку потерпілого, бачив на її тілі рани і приніс її на руках у подвір`я ОСОБА_1 . Також свідок показав, що чув як чоловік ОСОБА_2 у розмові із ОСОБА_1 обіцяв тому відшкодувати частину витрат на лікування собаки.

Отже зважаючи на невеликий проміжок часу та обмежену територію де відбувались події, те, що собака потерпілого, за показаннями свідка, бігла саме зі сторони будинків потерпілого та ОСОБА_2 , які розташовані майже напроти, поведінку самої ОСОБА_2 , відсутність інших собак великих порід, що було стверджено учасниками справи, суд дійшов висновку, що собаку потерпілого вкусила саме собака ОСОБА_2 .

Разом із тим, дані обставини самі по собі не створюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Вирішуючи питання доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, суд вказує про відсутність достатньо переконливих доказів допущення останньою порушень правил тримання собак.

Пояснення особи, яка притягується до відповідальності, щодо перебування її собаки у межах двору, й свідків, які показали, що не бачили собаку породи алабай на загальній території, не спростовуються дослідженими доказами, та є логічно узгодженими між собою, без суперечностей.

З аналогічних підстав суд критично ставиться до пояснень потерпілого щодо перебування собаки ОСОБА_2 поза межами двору та показання свідка ОСОБА_7 , який фактично знаходився у подвір`ї потерпілого, а не на загальній вулиці. При цьому суд звертає увагу, що за поясненнями ОСОБА_2 почувши писк собаки вона почала гукати ОСОБА_1 , що узгоджується із показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які чули як кричала їх сусідка та на її крик вийшли з подвір`я ОСОБА_11 , а отже пояснення ОСОБА_1 про те, що він бачив як вулицею біг собака породи алабай й схватив його собаку за холку не є переконливими.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена «поза розумним сумнівом», а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, враховуючи, відсутність достатньо переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, «поза розумним сумнівом», суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона вказаного правопорушення не була доведена відповідними доказами.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що провадження у справі в цій частині підлягає до закриття.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих