Справа № 733/445/20 Головуючий у 1 інстанції Карапиш Т. В.
Провадження № 33/4823/265/20
Категорія - ч. 2 ст. 85 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Денисенка С.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого інженером відділу зберігання боєприпасів № 3 у в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

провадження в адміністративній справі по притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 000141 від 27 квітня 2020 року, ОСОБА_1 в період часу з 15 год.00 хв. по 17 год. 00 хв. 20 січня 2019 року на території мисливських угідь державного мисливського резерву (або запасу) поблизу с. Червоне та с. Лучківка Ічнянського району Чернігівської області (територія Ічнянської міської ради), здійснював незаконне полювання, в результаті якого добуто тварину виду козулі.

В апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову про закриття відносно ОСОБА_1 справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, або змінити постанову суду та виключити з тексту постанови посилання на те, що вина ОСОБА_1 в суді підтверджена повністю зібраними на нього матеріалами справи і в його діях є склад правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що всупереч вимог ст. 283 КУпАП постанова суду не містить опису обставин, які встановлювались під час розгляду справи, та взагалі відсутні посилання на докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , а також відсутнє посилання на конкретні докази та відсутність оцінці таким доказам згідно вимог ст. 252 КУпАП. Наголошує на порушенні судом вимог ст.ст.245,280 КУпАП. Зазначає, що нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі. Наголошує на спрощеному підході до розгляду справи, а саме, без виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, без виклику та допиту свідків, без дослідження та аналізу письмових доказів. Пропущений строк на апеляційне оскарження вважає поважним, оскільки постанова суду від 18.06.2020 року була отримана ОСОБА_1 лише на 10 день після її винесення, до того ж у вихідний день.

В засідання апеляційного суду захисник та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилися.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає. Таке рішення ґрунтується наступним.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що 18 червня 2020 року Ічнянський районний суд Чернігівської області, розпочавши розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , досліджуючи докази і визнаючи його винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, закрив провадження в справі у зв`язку з тим, що на час її надходження до суду та розгляду в суді сплинули строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП. Суд при цьому послався на ст. 247 КУпАП, як на норму прямої дії.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким, чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не мав права встановлювати вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а повинен був закрити провадження у справі.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 000141 від 27.04.2020 року, подія, про яку зазначено в протоколі відбулася 20 січня 2019 року.

Відповідно до постанови слідчого у кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження № 0000032 від 20.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, під час досудового розслідування встановлено факт незаконного полювання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поблизу с. Червоне та с. Лучківка Ічнянського району, Чернігівської області, в результаті чого добуто тварину виду козуля, чим заподіяно збитків навколишньому природному середовищу на суму 32 тис. грн. У діях ОСОБА_1 формально хоч і вбачаються ознаки кримінального правопорушення, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяли та не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі через відсутність об`єктивної сторони злочину істотної шкоди, однак вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 КУпАП, а саме порушення правил використання об`єктів тваринного світу.

Крім того, до матеріалів справи долучені протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , висновок експерта.

Стаття 247 КУпАП передбачає обставини, які виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення. Однією з таких обставин є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому в першому реченні названої норми закону прямо вказано, що за наявності обставин, які виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю…»

Автор апеляційної скарги на підтвердження своєї позиції послався на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», де зазначено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Апеляційний суд констатує, що у цьому висновку, зокрема, зазначено, що при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що на даний час судова практика в справах про адміністративні правопорушення, щодо закриття їх за підставами, передбаченими п.7 ст. 247 КУпАП є різноманітною, узагальнюючого нормативно-правового документу стосовно цієї проблеми немає.

За таких обставин, апеляційний суд сприймає статтю 247 КУпАП як норму прямої дії і застосовує її у прямій відповідності до її тексту.

З абзацу 1 ст 247 КУпАП вбачається, що розпочате провадження про адміністративні правопорушення, в якому сплинули строки, передбачені ст. 38 КУпАП, підлягає закриттю. При цьому закон не містить заборони органу, який ухвалює постанову про адміністративне правопорушення, досліджувати матеріали справи і давати їм оцінку.

В даному випадку суд досліджував матеріали, виділені з кримінального провадження, проте в резолютивній частині своєї постанови не визнав ОСОБА_1 винуватим за ч. 85 ч. 2 КУпАП, а закрив провадження у зв`язку зі сплином строків, передбачених ст. 38 КУпАП. На думку апеляційного суду, таке рішення не суперечить закону і не підлягає скасуванню.

Аналізуючи апеляційні вимоги в контексті ст. 247 КУпАП, апеляційний суд констатує, що одна частина апеляційної скарги суперечить іншій, адже її автор, вказуючи на недоліки розгляду справи, зокрема, вважає, що суд повинен був би встановити конкретні обставини справи і послатись на конкретні докази й дати їм оцінку, водночас він же вважає, що при закритті справи за п. 7 ст 247 КУпАП встановлювати винуватість особи не потрібно. В даному випадку суд якраз і встановив конкретні обставини справи, послався на докази і дав їм оцінки, тобто виконав вимоги апелянта.

Оскільки місцевий суд, закриваючи справу стосовно ОСОБА_1 , не притягнув його до адміністративної відповідальності та не призначив адміністративного стягнення, апеляційний суд не вважає за доцільне переглядати справу з точки зору наявності чи відсутності доказів інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Положеннями ст. 268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказівки захисника на спрощений підхід до розгляду справи, а саме, без виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, без виклику та допиту свідків, без дослідження та аналізу письмових доказів, не є слушними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, захисник Денисенко С.В. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а саме, рекомендованими повідомленнями з їх відміткою щодо особистого вручення, проте в судове засідання не з`явилися (а.с. 55,56).

З огляду на вказані доводи в апеляційній скарзі щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд вважає їх поважними та з метою дотримання принципу доступу громадян до правосуддя, вважає за можливе поновити пропущений процесуальний строк на оскарження судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на оскарження постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2020 року захиснику Денисенку С.В. в інтересах ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Денисенка С.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2020 року, якою адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП провадженням закрито у зв`язку із закінченням строку про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко