П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Козачук О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду секретаря Деснянського районного суду м. Києва, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, після припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без повноважних причин подала в установленому частиною першою цією статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснила, що вона несвоєчасно подала декларацію за 2019 рік, через неправильне розуміння вимог ЗУ «Про запобігання корупції», вона вчасно її подати не змогла.

Прокурор Андреєєв Я.А. в судовому засіданні висловив позицію, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції відповідної статті.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до витягу з наказу Деснянського районного суду м. Києва №65 від 16.04.2009 року ОСОБА_1 з 16.04.2009 року переведено на посаду секретаря Деснянського районного суду м. Києва.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб`єкти декларування - особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації особі, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чкі відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 01 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 01 червня.

Отже ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «В» є суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування - 07.06.2020 року, тобто несвоєчасно.

Доказів поважності причин неподання ОСОБА_1 у визначений законом строк тобто до 00:00:00 год. 01.06.2020 року у судовому засіданні здобуто не було. Об`єктивних причин які б перешкоджали ОСОБА_1 подати декларацію у встановлений строк - не встановлено.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), ОСОБА_1 07.06.2020 подала щорічну декларацію, тоді коли повинна була подати вказану декларацію не пізніше як, до 00:00:00 год. 01 червня 2020 року.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному без поважних причин поданні щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не поставилавсь серйозно до виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», що призвело до несвоєчасного без поважних на те причин, подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП передбачає, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд вважає вчинення вперше проступку, за який передбачено адміністративну відповідальність. Також необхідно врахувати особу ОСОБА_1 , яка на час розгляду справи має на утриманні малолітню дитину.

Також враховує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю, через неправильне розуміння вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Такі обставини на переконання судді суттєво знижують суспільну шкоду дій ОСОБА_1 .

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Частина 2 ст. 284 КУпАП передбачає, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування ,а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, а саме конкретні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, з урахуванням даних що характеризують особу, відсутність суспільної шкідливості діяння, вважаю можливим застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст.9, 22, 33-35, ч.2 ст. 172-6, 251, 280, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: