П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,
захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - Красильникової К.О.,

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди- ОСОБА_2
спеціаліста - судового експерта - Давидовича О.О.,
спеціаліста - експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - Юрченка О.О.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Львівським апеляційним судом апеляційну скаргу Сільничого В.В. на постанову Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «АСПРО», -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 20.02.2020 о 07 год. 15 хв. в м. Києві на вул. Паркова дорога, 2, керуючи автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, при повороті ліворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до їх зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійним обставинам провадження, нормам матеріального та процесуального права ОСОБА_1 вапеляційній скарзі просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 та провадження відносно нього - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 вказує, що з висновком суду першої інстанції неможливо погодитись, оскільки при розгляді справи не було дотримано вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 280 КУпАП, а саме не було з`ясовано питання та обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що обумовило необґрунтоване визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що з підстав викладених в апеляційній скарзі та в дорожній обстановці, що передувала ДТП, в його діях, невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, не вбачається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , його захисника Красильникової К.О. на підтримання доводів апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 який заперечував проти апеляційних вимог ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вислухавши пояснення спеціаліста - експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченка О.О. та судового експерта Давидовича О.О., заслухавши показання свідка ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи та додатково надані суду апеляційної інстанції дані, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним п. 10.4 Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 20.02.2020 серії ДПР18 № 424806, в означений день, о 07 год. 15 хв. в м. Києві на вул. Паркова дорога, 2, керуючи автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, при повороті ліворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до їх зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, у силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - інспектором роти 3 батальйону 1 полку 1 УПП у м. Києві, лейтенантом поліції Шульгою Д.О.

Як пояснював ОСОБА_1 в судах першої, а потім і апеляційної інстанції, він 20.02.2020 дійсно рухався на автомобілі «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Паркова дорога, 2 у м. Києві, наближаючись до повороту ліворуч до ресторану, зменшив швидкість, увімкнув лівий покажчик повороту, і коли він майже завершував маневр, відчув удар у ліву частину свого автомобіля.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у порушенні ПДР не визнав, підтримав свої первинні пояснення (а.с. 4), вважав, що зіткнення сталось з вини водія автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , просив закрити провадження у справі відносно нього за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисники Ратушний С.І. та Красильникова К.О., підтримали пояснення ОСОБА_1 та наголошували на тому, що на їх переконання інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.4 ПДР України, оскільки якщо припустити, що швидкість руху вищезазначеного автомобіля була меншою або дорівнювала 50 км/год, то відстань від місця зіткнення автомобілів до місця їх кінцевого розташування після моменту ДТП, мала бути меншою, ніж та, що зафіксована на схемі ДТП.

На думку захисників Ратушного С.І. та Красильникової К.О. , саме неправомірні дії іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не дозволили ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 завершити маневр, дотримуючись п.10.4 ПДР України, і стали причиною ДТП.

На противагу стороні захисту, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 в судах першої та апеляційної інстанції підтримав свої первинні письмові пояснення, за змістом яких водій автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 здійснював поворот ліворуч з крайньої правої смуги, виїхав на його смугу руху безпосередньо і різко перед ним, не зайнявши відповідне крайнє ліве положення, покажчик повороту увімкнув в «останній момент», у зв`язку з чим він не зміг уникнути зіткнення (а.с. 3)

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вказав, що гальмування відбувалось 1-2 секунди, тобто його фактично не було, оскільки подія відбулася раптово і передбачити таку поведінку водія автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 було неможливо.

На переконання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перед поворотом ліворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та не дав дорогу його автомобілю, чим порушив ПДР України, що і стало причиною ДТП.

Тому інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 заперечував проти апеляційних вимог ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що 20.02.2020, в момент ДТП, він- ОСОБА_4 знаходився в автомобілі «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 на пасажирському сидінні.

Автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до повороту ліворуч, зайняв лівий крайній ряд на проїзній частині (перестроївся), зменшив швидкість, завчасно (приблизно за 300-400 м до повороту), увімкнув лівий покажчик повороту, і коли він майже завершував маневр, ззаду на великій швидкості виїхав автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , сталося зіткнення, в результаті якого автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , «вилетів в поворот».

З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події дорожньо-транспортної пригоди та її механізму до суду апеляційної інстанції був запрошений спеціаліст з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За викликом до суду апеляційної інстанції з`явився експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченка О.О.

Дослідивши в суді апеляційної інстанції матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , ознайомившись з відеозаписом з місця події, який міститься в матеріалах справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та відповідаючи на поставлені питання, спеціаліст - експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Юрченко О.О. суду апеляційної інстанції пояснив наступне.

Так, як указав спеціаліст - експерт Юрченко О.О., на момент контактування кут між транспортними засобами був 20°; місце зіткнення транспортних засобів - крайня ліва смуга; слід після контактування схожий на слід юзу переднього колеса автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 ; на схемі не зафіксовано слідів юзу автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , що не дає можливості встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діям водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 та вчинення ДТП.

Експерт зазначив, що так як слід юзу переднього колеса автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться на відстані 1, 3 м від лівого краю бордюру, контакт між транспортними засобами відбувся в місці передніх дверей, тобто зіткнення відбулось на відстані 2,3 м від краю лівого бордюру, а розмір однієї смуги - 3,4 м, то перед початком маневру (повороту ліворуч) автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , перебував у крайній правій смузі.

Якщо припустити, що рух транспортних засобів відбувався так як їх описує ОСОБА_1 , то розміщення автомобілів в момент ДТП було б інакшим ніж вказано в схемі, на відеозаписі та самими учасниками ДТП, а саме: автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 повинен був рухатись по бордюру і зіткнення відбулось би в заїзді в поворот, а не на крайній лівій смузі.

В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження судового експерта Давидовича Олександра Олександровича №60 від 19.10.2020, згідно якого середня швидкість руху автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 становила 85 км/год, у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , повинен був відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України рухатись із дозволеною швидкістю 50 км/год.

Оскільки водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухався в населеному пункті з перевищуючою швидкістю, ніж допустима в населеному пункті, то вданому випадку його дії не відповідали п.п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України.

Так, в режимі відеоконференції в суді апеляційної інстанції судовий експерт Давидович О.О. підтвердив, що матеріали справи йому для дослідження не надавались, вихідні дані, а саме розкадровка відеозапису моменту ДТП були надані заявником ОСОБА_1 , тому чистота кадрів не досліджувалась.

При цьому, експерт не зміг встановити час скоєння ДТП, пояснити чи могла вплинути швидкість руху автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 на механізм ДТП, та встановити положення автомобілів в момент зіткнення за схемою ДТП, зазначивши, що для з`ясування вищевказаних питань необхідне проведення додаткових досліджень та експертиз.

Не зміг експерт надати відповідь стосовно смуги розміщення автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 до початку маневру (повороту ліворуч) та швидкості його руху.

Отже, за наведеним, слід дійти того, що висновок судового експерта Давидовича О.О , з урахуванням і його пояснень в суді апеляційної інстанції, не можна взяти до уваги.

Таким чином, сукупність досліджених доказів дає можливість стверджувати, що винуватість ОСОБА_1 , у порушенні ним п. 10.4 Правил дорожнього руху України за досліджуваних обставин події ДТП повністю доведена, оскільки він, керуючи автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Паркова дорога, 2 в м. Києві, всупереч вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, при повороті ліворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до їх зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Саме порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходиться в причинному зв?язку з настанням події ДТП, під час чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а тому, суд першої інстанції ґрунтовно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосував адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень.

Доводи ОСОБА_1 та його захисників Ратушного С.І. та Красильникової К.О. , про наявність в діях іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, який на їхнє переконання порушив п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, - не можуть бути предметом перевірки в даному провадженні, оскільки суди першої та апеляційної інстанції перевіряють обставини адміністративного правопорушення в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, як у даному провадженні, - лише стосовно ОСОБА_1 .

Надання оцінки діям іншого водія - ОСОБА_2 у справі за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 - є неприпустимим, з огляду на положення Європейської конвенції з прав людини, Конституції України та засад провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Отже, проаналізувавши всі докази у справі, в їх сукупності, слід дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення останнім п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Стягнення, накладене на ОСОБА_1 з урахуванням обставин, визначених ст. 33 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києвавід 31 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька