Справа № 264/7233/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , фізичної особи - підприємця, що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , за ст.44-3 КУпАП,-

УСТАНОВИЛА:

28.10.2020 року о 14.15 годині ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, а саме власником перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , не організувала знаходження перукаря без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме без медичної маски, окулярів та одноразових рукавичок, чим порушила п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення, згідно яких пояснила, що є фізичною особою-підприємцем та власником перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, просила строго не карати.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у редакції станом на 22 жовтня 2020 року, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Матеріали адміністративної справи містять достатні та беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП, оскільки діючим законодавством саме на неї покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує положення ст.ст.23,33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладанні враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі Ізмайлов проти Росії (п.38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, той факт, що ОСОБА_1 хоча і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, однак будь-яких негативних наслідків від її дій не настало, сприйняла заходи щодо організації встановленого на території карантину правового режиму, провівши відповідну профілактичну бесіду зі своїми працівниками, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого, відповідно до вимог ст.22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а справу відносно неї закрити з оголошенням їй усного зауваження.

На підставі викладеного та керуючись ст.22, 23, 33, 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський райсуд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: А. М. Іванченко