Провадження № 33/824/54/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та із застосуванням ст.36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 2 листопада 2019 року о 16 годині 20 хвилин, в м. Києві, по вул. Братиславській, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "Мітсубісі" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природня блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 02.11.2019 року о 16 годині 20 хвилин в м. Києві по вул. Братиславській, 4 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Мітсубісі" д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки "Опель" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв попереду. При вказаній ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та із застосуванням ст.36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КпАП України скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вказує, що постанова судді І-ї інстанції в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною, оскільки факти, встановлені судом, є поверхневими, невірними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду, запропонованого працівниками патрульної поліції, однак факт відмови мав місце внаслідок того, що з ним в автомобілі знаходився маленький трирічний син, який був наляканий після ДТП та постійно плакав.

Дитина знаходилась в автомобілі самостійно приблизно 3,5 години, була голодною, тому він поспішав додому.

Відразу після того, як він відвіз дитину додому, поїхав у Київську міську наркологічну клініку "Соціотерапія`та зробив необхідні аналізи. Ознак сп`яніння у нього виявлено не було.

Він не погоджується з висновком суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, тому що за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стверджує, що в порушення п.5 Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, поліцейські під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не склали акт огляду на стан сп`яніння та не вручили йому копію такого акту.

Патрульні поліцейські не пропонували йому пройти обстеження за допомогою спеціального приладу, тому з висновком суду про те, що він відмовився від такого обстеження, не погоджується.

Також зазначає, що свідки події письмових пояснень не надавали, оскільки були знайдені патрульними поліцейськими для проставлення підписів лише після складення протоколу.

Вважає, що наданий ним висновок від 02.11.2019 року є належним доказом у справі, оскільки складений міською наркологічною клінічною лікарнею "Соціотерапія", що є закладом здоров`я, який входить у перелік закладів, яким не заборонено проводити дослідження, затверджені Інструкцією №114/38/15-36-18 від 24.02.1995 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підтвердження доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддя першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а саме:

- протокол серії ДПР18 №250024 про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2019 року, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та який, всупереч твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, узгоджується з іншими доказами у справі та в їх сукупності, є належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані свідки події підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення наркотичного сп`яніння.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що 2 листопада 2019 року о 16 годині 20 хвилин, в м. Києві, по вул. Братиславській, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "Мітсубісі" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природня блідість обличчя, поведінка. яка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Водночас, сам ОСОБА_1 підтвердив факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, як під час судового розгляду у суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Твердження ОСОБА_1 про те, що факт його відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння мав місце внаслідок того, що з ним разом в автомобілі знаходився малолітній син, оцінюю критично як таке, що спрямоване виключно на зниження ступеня вини у вчиненому та ухилення від адміністративної відповідальності.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положення п.4 розділу І цієї ж Інструкції визначають ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови та почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, в тому числі і висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 02.11.2019 року, складеному Київською міською наркологічною клінічною лікарнею "Соціотерапія", наданим ОСОБА_1 , визнавши його таким, що не спростовує факт порушення водієм п.2.5 ПДР України, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що свідки події не були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовується наявними у справі письмовими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на законність судового рішення І-ї інстанції, за наявності у справі належних та допустимих доказів, які повністю узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко