Єдиний унікальний № 408/175/20-п
Провадження № 3/408/213/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., перевіривши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу прикордонної служби «Станично-Луганське-2» відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой, АР Крим, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станично-Луганське-2»,

за ч.2 ст.172-15 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До Біловодського районного суду Луганської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Під час вивчення адміністративної справи та виконання вимог ст. 278 КУпАП з`ясовано, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений без належного дотримання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей, необхідних для вирішення справи на основі суворого додержання законності, як передбачено ст. 7 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-15 КУпАП України передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять відомостей про те, яким нормативно-правовим актом передбачена дія особливого періоду та чи діяв особливий період на час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить адреси місця вчинення адміністративного правопорушення.

Також, копії матеріалів, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення не завірені належним, так, витяг з висновку службового розслідування за фактом можливих порушень організації служби складом зміни прикордонних нарядів під час здійснення контролю в`їзду/виїзду в контрольному пункті в`їзду/виїзду «Станиця Луганська», на який в протоколі про адміністративне правопорушення посилається посадова особа, що склала протокол, як на доказ у справі, взагалі не містить дату його затвердження начальником Лисичанського прикордонного загону та підпису уповноваженої особи, відсутня печатка установи.

При цьому необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимогст.256 КУпАП, відповідному органу для належного дооформлення (п.24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та правильного розгляду адміністративного матеріалу, не допущення порушення прав особи, відносно якої складено адміністративний протокол, суддя вважає, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід повернути до відділу прикордонної служби «Станично-Луганське-2» для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 268, 277, 278 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути до відділу прикордонної служби «Станично-Луганське-2» для належного оформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Булгакова Г.В.