ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5385/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , українки, громадянки України, працюючої менеджером з персоналу ТОВ «Автодім Атлант - М», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 41 КпАП України, суддя -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2020 року, 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 , будучи посадовою особою - менеджером з персоналу ТОВ «Автодім - М», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 16, не ознайомила із наказами про надання відпусток працівників ТОВ «Автодім - М» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушила ч.1 ст. 41 КпАП України.

Правопорушник на виклик суду не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення - рекондованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Водночас, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності із визнанням вини.

За таких підстав суддя визнав за можливе розглядати даний матеріал у відсутності правопорушника на підставі доказів, наявних у ньому.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до вимог статті 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи правопорушення за ч.1 ст. 41 КпАП України ОСОБА_1 вчинено 14 квітня 2020 року, 15 квітня 2020 року, протокол скадений уповноваженою особою 09 липня 2020 року, переданий судді 21 липня 2020 року, тобто строк притягнення до адміністративної відповідальності минув.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстави закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України.

Відповідно до частини першої статті 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 38, п. 7 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення за ч.1 ст. 41 КпАП України закрити за минуванням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику та до Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.

Строк звернення до виконання - три місяці.

Суддя: