Справа № 357/371/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за адміністративними матеріалами, які надійшли з Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 291377 від 07 січня 2020 року, ОСОБА_1 , 07 січня 2020 року о 20:30 хв. в м. Біла Церква по вул. Водопійна керував автомобілем ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився з лікаря-нарколога за адресою: вул. В.Стуса, буд. 10, м. Біла Церква, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не вчиняв, огляд проведений з порушеннями процедури установленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини, існують три критерії, широко відомі як «критерії Енгеля», які повинні враховуватися при визначенні того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення». Першим критерієм є правова кваліфікація правопорушення відповідно до національного права, другим сам характер правопорушення, а третім ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. Другий і третій критерії є альтернативними і не повинні обов`язково застосовуватися у сукупності. Це однак не виключає застосування кумулятивного підходу, коли окремий аналіз кожного критерію не дозволяє зробити однозначний висновок про існування кримінального обвинувачення (п. 53 рішення від 10 лютого 2009 року у справі «Sergey Zolotukhin v. Russia», за заявою № 14939/03).

Кваліфікація правопорушення в національному законодавстві не являється, вирішальним критерієм для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням автономності і змісту, який закладений у термін «кримінальне обвинувачення» (п. 26 рішення від 11 червня 2015 року у справі «Becker v. Austria», за заявою № 19844/08).

Ступінь тяжкості покарання визначається виходячи із максимально можливої санкції, передбаченої нормою права, що розглядається (п. 56 рішення від 10 лютого 2009 року у справі «Sergey Zolotukhin v. Russia», за заявою № 14939/03).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за зазначеною нормою передбачене безальтернативне покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно п. 66 рішення Європейського суду з прав людини від 21.09.2006 року у справі «Maszni v. Romania», за заявою № 59892/00, незважаючи на те, що національне законодавство кваліфікує позбавлення керування транспортним засобом, як адміністративне стягнення, воно за своєю серйозністю носить каральний і стимулюючий характер і тому є подібним до кримінального покарання.

Таким чином, викладене свідчить, що будь-яка особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, за вчинення якого передбачене позбавлення керування транспортним засобом вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський має право проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу виключно у випадку, якщо у водія є ознаки, які вказують на стан сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Всупереч зазначеному, у протоколі про адміністративне правопорушення БД № 291377 від 07 січня 2020 року не зазначено з яких ознак встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, поліцейський має направити водія транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами до відповідного закладу охорони здоров`я, сформувавши відповідне направлення форма якого визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення БД № 291377 від 07 січня 2020 року направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не додано.

Таким чином, огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 проведений з порушенням порядку установленого законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зважаючи на наведені обставини і відсутність допустимих доказів, які доводять, що і діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч .1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД № 291377 від 07 січня 2020 року у ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 від 18 вересня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, його належить повернути ОСОБА_1 після набрання постановою законної сили.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч .1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 18 вересня 2013 року вилучене працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення БД № 291377 від 07 січня 2020 року.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом протягом десяти днів з дня її винесення, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили у порядку визначеному ч. 1 ст. 294 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська