ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/35/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фільварочної О.Б.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фільварочної О.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 09 листопада 2019 року о 10 год. 30 хв. в м. Тернопіль по вул. Лесі Українки, 39, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість ходи і мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у медичному закладі КНП «ТОНД СНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, а також, вчинив дії на ухилення від проходження, а саме, відмовився надавати біологічне середовище та надав невідоме біологічне середовище. Відмова №326.»

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягнується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Фільварочна О.Б. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, необгрунтованою, а обвинувачення ОСОБА_1 , таким, що грунтується на припущеннях та недопустимих доказах.

На думку апелянта протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушенням вимог КУпАП та п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376. Зокрема вказує про взаємовиключаючі обставини в протоколі щодо суті правопорушення (про надання та не надання біологічного середовища).

Звертає увагу, що на відеозаписі нагрудних камер працівників поліції зафіксовано згоду ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та надати біологічне середовище, однак лікар відмовився приймати на дослідження зразок біологічного середовища та відмовив у проведенні лабораторних досліджень. Інші зразки біологічного середовища ОСОБА_1 здати не пропонувались.

При цьому зазначає, що ні працівниками поліції ні медичними працівниками ОСОБА_1 не були роз`яснені встановлені законодавством процедура та порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Стверджує, що пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 09.11.2019 року є неналежними доказами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в КУТОР ТОНД, у зв`язку з тим, що вказані особи не допитувались в судовому засіданні та не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Також очевидцями огляду на стан сп`яніння чи відмови в його проходженні дані особи не були.

Також просить врахувати, що працівниками медичного закладу було порушено положення Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 ..

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Фільварочну О.Б., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі за відсутністю в його дях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 312195 від 09 листопада 2019 року; дані, що зафіксовані на диску з відеофіксацією вчиненого правопорушення з нагрудних камер поліцейських; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 09 листопада 2019 року та акт огляду транспортного засобу.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Зокрема, суд вказав як на доказ вини ОСОБА_1 пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Однак, вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17, адміністративне провадження № К/9901/2047/18.

Обґрунтованими є доводи захисника Фільварочної О.Б. про те, що суть правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , викладена у протоколі про адміністративне правопорушення суперечливо та неоднозначно, оскільки у вказаному протоколі одночасно зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надавати біологічне середовище та надав невідоме біологічне середовище.

Ці обставини судом першої інстанції належним чином не досліджувалися, оскільки працівник поліції, що склав протокол про адміністративне правопорушення, судом не допитувався, а аналіз відомостей, вказаних в адмінпротоколі щодо відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, в постанові місцевого суду не відображено.

Оглянутим під час апеляційного розгляду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського DSJX 55 підтверджуються доводи захисника Фільварочної О.Б. про недотримання вимог Методичних рекомендації Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Порядок ...), якими користуються працівники лікувальних закладів при проведенні вказаних досліджень і на які також зіслався суд першої інстанції, мотивуючи свій про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зокрема, вищевказаним відоезаписом зафіксовано, що уповноважена особа медичного закладу відмовилась приймати на дослідження біологічний матеріал (сечу), наданий ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що не була безпосередньо присутня при заборі біологічного матеріалу в туалеті з ОСОБА_1 .

Такі обставини суд першої інстанції оцінив як перешкоду своїми діями зі сторони ОСОБА_1 у відібранні зразків біологічного матеріалу в передбаченому законом порядку.

Разом з тим, місцевим судом не було враховано, що у відповідності до п.1.1.3 Порядку..., яким регламентовано правила відбору зразків сечі, особа, яку обстежують, у супроводі уповноваженої особи проходить у туалетну кімнату, яка має тільки унітаз. Ручка змиву на бачку унітазу повинна бути зафіксована на момент забору сечі, а у бачку унітаза повинна бути ємкість із засобом для підфарбовування води. Коли в туалетній кімнаті є раковина, полиці або шафа, то уповноважена особа безпосередньо перед проведенням забору сечі знімає ручки з кранів для води, перевіряє вміст полиць та шаф на предмет сторонніх речей і видаляє з приміщення засоби для дезинфекції, миття, чищення та інші речовини, які можуть зіпсувати зразок. При цьому, при проведенні такої процедури, уповноважена особа повинна знаходитись під дверима туалету.

Як слідує з оглянутого відеозапису, вищезазначені вимоги щодо порядку відбору біологічного матеріалу у ОСОБА_1 для дослідження на предмет перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, дотримані не були, оскільки безпосередньо від медичного огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а процедура проведення такого огляду уповноваженими на те особами дотримана не була.

Таким чином, встановлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння працівниками закладу охорони здоров`я та поліції був порушений, у зв`язку з чим такий огляд, відповідно до положень ч.6 ст.266 КупАП, вважається недійсним.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Фільварочної О.Б. задовольнити.

Постанову Тернопільського місьрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис