Справа № 633/243/20
провадження № 3/633/76/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Суддя Печенізького районного суду Харківської області Смирнов В.А. розглянувши матеріал, який надійшов з Державної екологічної інспекції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До Печенізького районного суду Харківської області з Державної екологічної інспекції у Харківській області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Згідно Протоколу № 000649 про адміністративне правопорушення від 28 травня 2020 року, ОСОБА_1 здійснив грубе порушення правил рибальства, а саме ловив рибу промисловими знаряддям лову в нерестовий період без відповідних дозвільних документів в акваторії Печенізького водосховища, а саме в Артемівському заливі поблизу с. Артемівка, що є порушенням ст.20, 52-1 ЗУ «Про тваринний світ», відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 85 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 85 КУпАП, не визнав та просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 85 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також пояснив, що при підписанні даного протоколу про адміністративне правопорушення, написав в графі пояснення «з протоколом згоден» в зв`язку з тим, що на нього чинився психологічний тиск.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП: адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП: обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із протоколу № 000649 про адміністративне правопорушення від 28 травня 2020 року, ОСОБА_1 здійснив грубе порушення правил рибальства, а саме ловив рибу промисловими знаряддям лову в нерестовий період без відповідних дозвільних документів в акваторії Печенізького водосховища, а саме в Артемівському заливі поблизу с.Артемівка, що є порушенням ст.20,52-1 ЗУ «Про тваринний світ», відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 85 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які факти дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Судом встановлено ряд обставин, які свідчать про недоведенність вини ОСОБА_1 : надісланий до суду протокол про адміністративне правопорушення не містить: повних та належних анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно вимог ст.256 КпАП України, а саме: не долучено повних даних, які характеризують особу ОСОБА_1 , наданих за місцем його фактичного проживання (перебування), відсутні відомості про наявність (відсутність) тяжких захворювань у ОСОБА_1 , перебування на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів (нарколога, психіатра тощо), наявність групи інвалідності, також матеріали справи не містять документальних підтверджень матеріального стану цієї особи за місцем його роботи, накази про офіційне працевлаштування на певній визначеній посаді, та розмір його доходів (заробітку).

Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника, місце, час і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Проте, у протоколі № 000649 про адміністративне правопорушення від 28 травня 2020 року зазначено «в акваторії Печенізького водосховища, а саме в Артемівському заливі поблизу с.Артемівка».

В протоколі не зазначено, на якому березі Артемівської затоки було вчинено правопорушення, тобто місце вказано не чітко.

Крім того, у складеному протоколі чітко не викладено обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП України (грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Формулювання обєктивної сторони адміністративного правопорушення «ловив рибу промисловими знаряддям лову в нерестовий період без відповідних дозвільних документів» не відповідає диспозиції ч.4 ст.85 КУпАП. Крім того, у диспозиції статті передбаченого дві самостійні ознаки адміністративного правопорушення, а саме рибальство із застосуванням інших заборонених знарядь лову або ж промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел.

Зі змісту протоколу є незрозумілим чому саме сітки розміром вічка 100х70 мм є забороненим знаряддям лову для осіб, які не мають дозволу на промисел, та яким саме нормативно-правовими актами дана заборона передбачена (бланкетні правові норми), або ж який потрібний бути дозвіл на використання промислового знаряддя лову такого типу.

Щодо посилань у складному протоколі на порушення ст.20,52-1 ЗУ «Про тваринний світ», то даними нормами встановлюються заборонені знаряддя добування об`єктів тваринного світу та види використання об`єктів тваринного світу.

У Протоколі відсутні відомості щодо суми завданої адміністративним правопорушенням збитку та загальної кількості вилученої риби та її загальна вага, що є порушенням норми ч.2 ст.254 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, до адміністративного матеріалу долучено Акт про вилучення знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, транспортних (у тому числі плавучих засобів), зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів №7 від 28 травня 2020 року, в якому відсутні дані про свідків та їх підписи.

Хоча в Протоколі свідки зазначені та містяться їх підписи.

До адміністративного матеріалу не долучено розписки особи (осіб), які отримали на відповідальне зберігання знаряддя та засоби вчинення адміністративного правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів, оскільки санкція ч.4 ст.85 КУпАП передбачає додатковий вид стягнення у вигляді конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів.

В Описі №7 від 28 травня 2020 року вказано, що місце зберігання вилученого майна до розгляду справи про адміністративне правопорушення приміщення Державної екологічної інспекції у Харківській області (м. Харків, вул. Бакуліна, 6), Комунальна організація Харківський зоологічний парк (м. Харків, вул. Сумська,35).

Тобто вказано два місця зберігання, і не конкретизовано де будуть зберігатися природні ресурси та в якій кількості та де будуть зберігатися вилученні знаряддя лову.

Також, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі не додана заява про відшкодування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, заподіяної матеріальної шкоди із зазначенням нормативно-правового обґрунтування її стягнення та розрахункового рахунку, на який підлягає сплата суми заподіяної шкоди.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 намагався вивезти виловлену рибу, матеріали справи не містять.

Більш того, матеріали не містять інформації чи була виловлена риба жива. Відповідно до ч. 7 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» у разі вилучення незаконно добутих живих тварин повинні бути вжиті заходи щодо їх збереження, і за можливості - повернення у природне середовище.

Ні протокол, ні інші додані докази не містять інформації, чи була можливість повернути рибу у природне середовище.

Згідно зі ст. 280 КУпАП серед іншого, при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що є основним документом, на підставі якого висувається обвинувачення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Приймаючи до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, унесення додаткових записів після складання не допускаються, допущені інспектором при складанні протоколу порушення унеможливлюють перевірку правильності викладених у ньому даних про обставини правопорушення, тому останній не може оцінюватися судом як належний доказ підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Оскільки вносити доповнення забороняється, як і створювати новий протокол, то суд не вважає за доцільне направляти справу на дооформлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4ст.85 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, яка передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що : «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Европейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245,247,251,252,268,283,284,294 КУпАП,

ВИРІШИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з моменту її постановлення через Печенізький районний суд Харківської області.

Суддя : В.А.Смирнов