Справа № 275/1031/20
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Брусилівського районного суду Житомирської області з Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно матеріалів справи, 24 жовтня 2020 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї, а саме: висловлювалася словами нецензурної лайки відносно свого батька ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоди його психічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Вказав, що дійсно 24.10.20 при виході зі свого дому зустрів свого батька, який тривалий час ініціює конфлікти з ним через фінансові питання. Батько почав лаятися, тоді ОСОБА_1 просив його зупинити свої дії і покинув місце сварки. Свідком цього була його дружина. Наголосив, що жодних лайок відносно батька не допускав, на місце події поліція не викликалась. Вказав, що після виклику в поліцію 05.11.2020 сам звертався з повідомленням про протиправні дії батька 24.10.2020.

Свідок ОСОБА_3 , пояснила, що 24.10.2020 коли вона виходила з будинку разом з ОСОБА_1 , до них підійшов батько останнього та почав лаятися з ОСОБА_1 . При цьому сам ОСОБА_1 у відповідь не лаявся, вони покинули місце події.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зібрано належних доказів, які б у своїй сукупності були достатні для висновку поза розумним сумнівом про доведеність вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того, при оформленні матеріалів справи допущено ряд недоліків. Так, в порушення вимог ст. 251 КУпАП та п. 15 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, до матеріалів справи не додано пояснень свідка ОСОБА_3 , яка також була при події 24.10.2020, протокол та матеріали про адмінправопорушення оформлені значно пізніше події 24.10.2020. Суд звертає увагу, що копія повідомлення ОСОБА_2 від 26.10.2020 містить загальну інформацію щодо неприязних відносин з сином, її надано суду не в повному обсязі, події 24.10.2020 взагалі не описані. Пояснення ОСОБА_2 від 26.10.2020 також не конкретизовані щодо дій ОСОБА_1 24.10.2020, а лише вказують наявність тривалого конфлікту між батьком та сином. Пояснення ОСОБА_1 від 05.11.2020 категорично заперечують протиправність його дій 24.10.2020, інших доказів суду не надано.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України мають трактуватись на користь особи, щодо якої складено протокол.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суддя позбавлений можливості встановити факт вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 44-3, 245, ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 про вчинення ним 24.10.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.