Провадження № 3/679/22/2020
Справа № 679/1744/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ВП ХАЕС, проживаючого на АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року о 16 годині 40 хвилин на просп. Незалежності в м. Нетішин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , та під час здійснення маневру заднім ходом при виїзді з місця стоянки не переконався в безпеці здійснюючого маневру, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «HONDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований у крайній правій смузі руху на автодорозі, яка має дві смуги руху в одну сторону, а загалом чотири, чим завдав транспортному засобу «HONDA» механічні пошкодження заднього бамперу.

ОСОБА_1 ставиться у вину недотримання вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушенні не визнав та зазначив, що Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) не порушував. Останній вказав, що сівши за кермо автомобіля та переконавшись в тому, що відсутні перешкоди для виїзду з парковки, почав здійснювати такий маневр, однак відчув удар в задню праву частину автомобіля. ОСОБА_1 вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) сталась з вини ОСОБА_2 , оскільки останній порушив п.п. 10.1, 10.2, 10.10, 15,1 ПДР України, заднім ходом рухався на своєму автомобілі по проїжджій частині дороги, як наслідок допустив зіткнення з його автомобілем, коли він виїжджав з парковки. Зауважив ОСОБА_1 на тому, що якби ОСОБА_2 грубо не порушував ПДР України, то ДТП не сталось.

У зв`язку з вище наведеним ОСОБА_1 переконаний у відсутності у своїх діях складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів його вини, в зв`язку з чим просив провадження у справі закрити.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з огляду на таке.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчиненні вищезазначеного правопорушення, вчиненого при викладених вище обставинах, підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

-поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який в судовому засіданні ствердив, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , оскільки він не переконався в безпеці здійснення свого маневру заднім ходом, при виїзді з місця стоянки та здійснив наїзд на його припаркований автомобіль. Водночас ОСОБА_2 зауважив на тому, що його автомобіль був припаркований у крайній правій смузі руху на автодорозі, яка має дві смуги руху в одну сторону, що не заборонено ПДР України. Останній зазначив, що саме ОСОБА_1 здійснив наїзд на його автомобіль, на що вказує характер пошкоджень на його автомобілі. Про те, що ОСОБА_1 порушив ПДР України свідчить також розташування автомобіля останнього на схемі ДТП, з якою учасники ДТП погодились, засвідчивши свою згоду власними підписами. На підставі наведеного ОСОБА_2 просив визнати винним у ДТП ОСОБА_1 та притягнути його до адміністративної відповідальності, оскільки його вина підтвердилась в ході розгляду даної справи належними та допустимими доказами у їх сукупності;

-показаннями свідка ОСОБА_3 , який вказав, що був свідком того, як ОСОБА_1 під час маневру заднім ходом при виїзді з місця стоянки здійснив наїзд на припаркований автомобіль ОСОБА_2 . При цьому свідок, ствердив, що автомобіль останнього не здійснював рух заднім ходом на проїзній частині;

-даними схеми місця ДТП, на якій зафіксовано місце ДТП та вказано місце зіткнення, яке учасники ДТП не оспорюють, та з якої вбачається, що характер механічних пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 заднє ліве крило та задній лівий бампер, а автомобіля ОСОБА_2 - задній правий бампер, вказує на те, що характер таких пошкоджень повністю відповідає механізму їх утворення вказаному у протоколі.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Щодо стосується пояснень свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні, які є чіткими та узгодженими, то такі суддею оцінюються в сукупності з іншими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 з приводу того, що свідок не міг бачити того, чи здійснював ОСОБА_2 рух заднім ходом, оскільки знаходився в автомобілі, не заслуговують на увагу.

Суддя відхиляє твердження ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 порушував п.п. 10.1, 10.2, 10.10, 15,1 ПДР України, зважаючи на те, що вказані обставини виходять за межі розгляду.

Крім того суддя зауважує, що характер пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_1 повністю відповідає механізму їх утворення, який вказаний у протоколі серії БД №391842 від 12 грудня 2019 року та підтверджується даними схеми ДТП, а також показами свідка ОСОБА_3 та потерпілого.

ОСОБА_1 в ході судового розгляду суду не надано переконливих доказів того, що він не вчиняв даного правопорушення, яке йому інкримінується. Фотографії, надані ним у судовому засіданні місця пригоди, вказують лише на місце пригоди та на пошкодження автомобілів, проте, ніяким чином не спростовують його тверджень, про відсутність його вини у даному адміністративному правопорушенні.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є необґрунтованими та спростовуються сукупністю досліджених доказів, а тому суддя наведені ним аргументи вважає такими, що спрямовані на ухилення останнім від відповідальності за вчинене.

За встановлених вище обставин суддя відхиляє покази свідка ОСОБА_4 , зважаючи на те, що він не бачив момент зіткнення та місце розташування автомобілів під час такого, а лише ствердив, що бачив, як ОСОБА_2 рухався заднім ходом, проте не вказав на яку відстань такий рух було здійснено. Окрім того, свідок вказав, що не бачив того, чи в момент руху автомобіля ОСОБА_2 заднім ходом, ОСОБА_1 стояв чи почав виїжджати з місця парковки.

Сукупність доказів, які досліджені в судовому засіданні доводять саме вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а не ОСОБА_2 . Наявні докази у справі вказують на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушень п. 13.1 ПДР України, що перебувало у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.

При цьому суддя зауважує, що диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає встановлення факту порушення ПДР України. Помилкове наведення пункту 13.1 ПДР України не є істотною умовою, яка призводить до визнання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності недійсним, оскільки фактичні обставини порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 в контексті ст. 124 КУпАП описані в протоколі від 12 грудня 2019 року та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При накладенні адміністративного стягнення враховую особу винного, характер вчиненого діяння та приходжу переконання, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420 гривень 40 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. на рахунок № UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М.Гавриленко