Справа № 458/1156/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Коліщук З.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 705742 від 29 листопада 2020 року, ОСОБА_1 29.11.2020 о 02 годині 50 хвилин в с. Нижнє Висоцьке Турківського району Львівської області в кафе-барі по вул. Центральна здійснювала реалізацію продуктів, а також проводила діяльність розважального закладу у карантин вихідного дня, чим порушила п.п. 4 п. 15 постанови 641 від 12.07.2020 року зі змінами від 11.11.2020 року № 1108, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеною про місце і час розгляду справи, не з`явилася і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП України справа розглянута у її відсутності.

Провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення з наступних підстав.

Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що його складено відносно ОСОБА_1 , але до матеріалів справи додано фотокопію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , тобто є розбіжності у прізвищі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків правопорушення та не додано їх пояснення щодо обставин вказаного правопорушення.

21.11.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)», яким статтю 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено частиною другою, тобто стаття 44-3 КУпАП має 2 частини.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення виявлено 29.11.2020 року та протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено також 29.11.2020 року, тобто на час набрання законної сили вищевказаного Закону, то суд приходить до висновку, що посадова особа при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 705742 від 29 листопада 2020 року не визначила кваліфікацію діяння.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону.

Натомість, у фабулі правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вжила термін «карантин вихідного дня», формулювання якого не передбачено жодним нормативно-правовим актом, що є недопустимим.

Крім цього, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано компакт-диск із відеозаписом, при перегляді якого суд не в змозі встановити дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та те ким, у присутності кого та за допомогою якого технічного пристрою виготовлено вказаний відеозапис.

Таким чином, у суду виникають обґрунтовані сумніви вважати допустимим та належним доказом зазначений компакт-диск із відеозаписом.

Інших доказів винуватості ОСОБА_2 суду подано не було.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд звертає увагу на те, що не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Також, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведені підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Враховуючи те, що матеріали, які надійшли до суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та не визначено кваліфікацію її дій.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук