Справа № 631/337/20
Провадження № 3/631/157/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року смт Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О., за участю секретаря судового засідання Семенко А. А., прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Малюкіна Р. В., особи щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, щодо притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Нова Водолага Харківської області, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка була присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2020 року оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бунчиком Денисом Петровичем складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 249 відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Протокол був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/337/20 (провадження № 3/631/157/20) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Пархоменко І. О.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 249, складеного 24 квітня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , будучи присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, суб`єктом декларування, згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме 13.02.2020. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні особа, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала повністю та щиро розкаялась. Вказала, що дійсно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування невчасно, бо не була обізнана з приводу необхідності подання. Зазначила, що приймала участь у розгляді справ у Нововодолазькому районному суді Харківської області у якості присяжного. З урахуванням викладеного відводів складу суду не має, бо на її думку конфлікт інтересів у даному випадку відсутній. Також повідомила, що 06 вересня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . На підтвердження зміни прізвища надала свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 .

Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Малюкін Р. В. у судовому засіданні вказав, що протокол щодо вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, складений відповідно до діючого законодавства України, в діях особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Щодо відводу складу суду, то на його думку в даному випадку конфлікту інтересів немає.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя дійшов такого.

Відповідно до ст. 127 Конституції України правосуддя здійснюють судді, а у визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 - 6 частини сьомої статті 56 цього Закону, а саме: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Як визначено ч. 1 ст. 64 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для затвердження списку присяжних територіальне управління Державної судової адміністрації України звертається з поданням до відповідних місцевих рад, які формують і затверджують у кількості, зазначеній у поданні, список громадян, які постійно проживають на територіях, на які поширюється юрисдикція відповідного окружного суду, відповідають вимогам статті 65 цього Закону і дали згоду бути присяжними.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до голови Нововодолазької районної ради Харківської області Ротач С. О. із заявою де надала згоду бути включеною до списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області ( а. с. 29).

Рішенням ХІ сесії VІІ скликання Нововодолазької районної ради Харківської області від 12 жовтня 2016 року № 171-VІІ «Про затвердження списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області» затверджено список присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області у кількості 11 осіб ( а. с. 32).

У списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області зазначено, зокрема, ОСОБА_2 ( а. с. 33).

За розпорядження виконуючого обов`язки голови Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновської Т. М. від 18 жовтня 2016 року № 02-09/02 «Про виконання повноважень присяжного» відповідно до статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIIІ ОСОБА_2 вважається такою, що приступила до виконання повноважень присяжного Нововодолазького районного суду Харківської області з 18 жовтня 2016 року на підставі рішення ХІ сесії VІІ скликання Нововодолазької районної ради Харківської області від 12 жовтня 2016 року № 171-VІІ «Про затвердження списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області» ( а. с. 34).

Розпорядженням голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року № 02-09/01 ОСОБА_2 було увільнено від виконання повноважень присяжного у зв`язку з призначенням на державну службу ( а. с. 37).

Окрім того, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Шлюб було зареєстровано 06 вересня 2019 року про що Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківської області складено відповідний актовий запис № 52 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_5 . Тобто, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією і тієюж особою. ОСОБА_7 прізвище ОСОБА_6 .

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді) є суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти

Приписами абзацу 2 пункту 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» закріплено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088, «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Зазначені у пункті 1 цього рішення декларації (повідомлення) подаються згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу ІІ вказаного Порядку, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Також рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено форму декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктами 1 та 2 «Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія декларації не подається. Декларацію заповнюють та подають: особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), упродовж періоду, коли такі особи здійснюють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, - щороку у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року декларацію, що охоплює попередній звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно).

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції».

Згідно з аб. 10 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про запобігання корупції» правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 172-6 КУпАП, яка знаходиться у главі 13-А адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, зокрема, частина 1 передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки ст. 172 6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, на виконання вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» Горох Олена ОСОБА_8 , будучи присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, зобов`язана була подати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік до 01 квітня 2017 року шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Після особистої перевірки інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься декларація ОСОБА_2 (щорічна за 2016 рік), дата публікації якої відповідає 13 лютого 2020 року о 17:18 (https://public.nazk.gov.ua/declaration/32a58028-9d28-4d70-998b-573cec6b60c4).

Відповідно додатку Національного агентства з питань запобігання корупції мала місце наступна послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 13.02.2020:

- 13.02.2020 року з 16 години 26 хвилин 58 секунд по 17 годину 18 хвилин 22 секунду натиснуто кнопку «нова декларація на основі цієї», заповнення її розділів з 1 по 16, натиснуто кнопку «зберегти чернетку», збереження декларації, подання декларації, перегляд документів.

Суддя критично сприймає твердження ОСОБА_1 щодо не обізнаності з приводу необхідності подання декларації. Зазначене спростовується зборами керівництва Нововодолазького районного суду Харківської області з присяжними 20 березня 2018 року о 15 годині 00 хвилин у залі судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області на яких було надано роз`яснення положень діючого законодавства України щодо обов`язкового електронного декларування із вирішенням нагальних питань, а саме: щодо електронного декларування, порядку отримання електронного цифрового підпису, типів декларацій, порядку та строків їх подання, про що складено відповідний протокол ( а. с. 35 - 36).

Ураховуючи викладене, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 була обізнаною про необхідність виконання вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше 01 квітня року, наступного за звітним роком.

Доказів поважності причин пропуску строку встановленого законом для подання декларації за 2016 рік до 01 квітня 2017 року матеріали справи не містять й ОСОБА_1 не надавались.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Ураховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 ), будучи присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, суб`єктом декларування, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, саме 13.02.2020, суддя доходить висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя приймає до уваги наступне.

Стаття 38 КУпАП визначає строки накладання адміністративного стягнення.

За приписами ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Датою виявлення вчиненого адміністративного правопорушення є, як зазначено протоколі про адміністративне правопорушення № 249, дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, тобто 24 квітня 2020 року.

Датою вчинення є, як зазначено протоколі про адміністративне правопорушення № 249, 13.02.2020 року, тобто дата подання щорічної декларації за 2016.

Суддя не погоджується з датами вчинення та виявлення адміністративного правопорушення, вказаними у протоколах, бо зазначене спростовується матеріалами справи.

Несвоєчасне подання декларації, тобто подання з порушенням строків, визначених ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», настає після закінчення встановленого законом строку для подання декларації.

При поданні щорічної декларації за 2016 рік останнім днем її подання є 31 березня 2017 року, а 01 квітня 2017 року це перший день несвоєчасного подання декларації.

Відтак, датою вчинення ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є 01 квітня 2017 року.

Щодо дати виявлення вчиненого адміністративного правопорушення важливим є наступне.

В порядку частини 2 статті 49 Закону України «Про запобігання корупції» керівником апарату Нововодолазького районного суду Харківської області 05 лютого 2020 року за вихідним № 01-31/5/2020 було надано повідомлення до Національне агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 , які отримані Національним агентством з питань запобігання корупції 12 лютого 2020 року за вхідними № 05/5134/20 (а. с. 11).

Тобто, виявлення вчинення адміністративного правопорушення сталося у лютому 2020 року.

Отже, з часу вчинення ОСОБА_1 ) правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, несвоєчасне подання декларацій за 2016 рік, минуло два роки, оскільки датою вчинення порушення є 01 квітня 2017 року. Тобто, на момент розгляду даної справи минули строки накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

При розгляді даного адміністративного матеріалу суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме, рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11, пункт 137) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що строк давності передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, встановивши межі для адміністративного переслідування, держава захищає особу, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення від необмеженого в часі публічного переслідування, що не погоджується з повагою до гідності особистості та права на особисту недоторканність.

Треба зазначити, що якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Тобто, закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаки адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 23, 27, 36, 38, 172 6, 245 252, 256, 280, 283 285, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. О. Пархоменко