ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1601/20 Справа № 181/1050/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої продавцем консультантом, мешкаючої на АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрито.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 14 листопада 2020 року о 09.30 годині, як продавець консультант перебувала у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 допустила відвідування на робочому місці громадян під час дії карантину, чим порушила правила щодо карантину людей, передбачених постановою КМУ №641 від 22.07.2020 року зі змінами, затвердженими постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року та винести нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки суд не повною мірою встановив обставини справи, належні докази вчинення нею адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні. При розгляді справи судом першої інстанції не було враховано її письмові пояснення та заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2020 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказане невірне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого конкретною частиною ст. 44- 3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Відповідно до наказу ТОВ «ПЕРСОНАЛ СОЛЮШН» від 12.03.2018, вона прийнята на роботу в зазначене товариство на посаду продавець-консультант.

Вказує на те, що До її обов`язків, як продавця-коисультанта, не відноситься прийняття рішень щодо роботи магазину, тому не має таких повноважень.

Зазначає, що не є суб`єктом господарювання, а тому не може бути суб`єктом правопорушення по ст. 44-3 КУпАП за порушення постанови КМУ України від 22.07.2020 року №641. Магазин «Аврора» належить ФОП ОСОБА_2 , яким з ТОВ «ПЕРСОНАЛ СОЛЮШН» укладено договір аутстафінгу.

Крім цього, зважаючи що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а постановою КМУ України №641 передбачено заборону роботи суб`єктів господарювання за певних умов, то об`єктивною стороною правопорушення є саме функціонування закладу торгівлі за визначених умов, а не продаж працівниками товарів певного виду. Тому фабула протоколу, складеного щодо неї, не підпадає під дію ч. 11 ст. 44-3 КУпАП та вона не може бути суб`єктом правопорушення, внаслідок чого склад правопорушення відсутній через відсутність суб`єкта, а провадження у справі підлягає закриттю па підставі и. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення нею порушення от. 44-3 КУпАП особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, на виконання вимог ст. 251 КУпАП не надано, оскільки відсутні докази того, що вона не є суб`єктом господарювання, а протокол складений неналежним чином.

Пояснення свідка, про які йдеться в постанові суду, також не підтверджують зазначених обставин, що є необхідними для визнання її винною.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутністю.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованою.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_1 14 листопада 2020 року о 09.30 годині, як продавець консультант перебувала у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 допустила відвідування на робочому місці громадян під час дії карантину, чим порушила правила щодо карантину людей, передбачених постановою КМУ №641 від 22.07.2020 року зі змінами, затвердженими постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100.

Диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 14.11.2020 року на території Дніпропетровської області, була встановлена «помаранчева» зона епідемічної небезпеки поширення COVID-19, в п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641, зазначено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого та жовтого рівня епідемічної небезпеки, існують додаткові обмеження.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 передбачено, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки зі змінами від 11.11.2020 року №1100 розділу 15 п. 4, а саме: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальній, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 55 ГК Україна, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці».

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю будь-яких належних та достовірних доказів, що підтверджують здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом, що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 - скасувати

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко