Провадження № 33/4823/38/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бабинця С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бабинця С.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, 11.12.2019 року, близько 06-00 год., ОСОБА_2 в м. Чернігові по проспекту Миру, 22, керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер», що підтверджується результатом тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник-адвокат Бабинець С.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова суду є незаконною, оскільки судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а накладене стягнення є таким, що не відповідає фактичним обставинам та ступеню тяжкості вчиненого правопорушення.

Зазначає, що порядок освідування водія та визначення ступеню сп`яніння передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що 11.12.2019 року визначення стану сп`яніння ОСОБА_2 було здійснено з дотриманням вимог вищевказаної Інструкції.

Визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», як це було в даному випадку, вказує на наявність або відсутність залишків алкоголю у видихуваному повітрі, але жодним чином не свідчить про його наявність в крові.

Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та вище вказаної Інструкції, відбір аналізів взагалі не проводився, свідки не залучались, направлення до закладу охорони здоров`я не надавалось. Також Інструкцією встановлено, що саме за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На думку захисника, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння лише з використанням приладу «Драгер» є незаконним.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та практику національного законодавства (постанова №404/215/17), вважає, що поліцейським було порушено процедуру направлення та огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу, що з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, працівники поліції достеменно знали, що ОСОБА_2 являється іноземцем, проте спілкувались з ним українською мовою, якою він не володіє, при цьому перекладача йому не забезпечили та права не роз`яснили.

Також в порушення вимог ст. 266 КУпАП, його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, захисник просить його поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як оскаржувану постанову ОСОБА_2 отримав 20.01.2020 року.

Заслухавши пояснення сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та причини пропуску строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанцій ОСОБА_2 пояснив, що 11.12.2019 року, близько 06-00 год., він керував транспортним засобом з іноземними номерами та був зупинений працівниками поліції. Вони перевірили документи та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки у нього було почервоніння очей, які він пояснив тривалим керування авто в нічний час (він слідував з м. Суми). На пропозицію працівників поліції продути «Драгер» він погодився та не сумнівався, що результат буде негативний, оскільки за станом здоров`я він спиртні напої не вживає та постійно приймає лікарські препарати, так як в березні минулого року йому зробили шунтування на серці. Він продув прилад «Драгер», при цьому працівники поліції пояснили, що результат тесту показав в межах норми, попросили підписати документи, на що він погодився, оскільки недовіряти працівникам поліції підстав не було. Додав, що зміст розмови з працівниками поліції, йому частково був не зрозумілим, оскільки він погано володіє українською мовою.

Просив постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанцій захисник Бабинець С.П. вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки 11.12.2019 року працівниками поліції на виконання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, не було доставлено ОСОБА_1 до медичної установи для проведення медичного освідування на стан сп`яніння та не відібрано біологічний матеріал, що є обов`язковим. Крім того, у зазначеній інструкції вказано лише про наявність алкоголю в крові, а не у видихуваному повітрі, який визначається за допомогою трубки алкотестера «Драгер».

Також вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений працівниками поліції, є недопустимим доказом, оскільки такий документ має право складати тільки лікар.

Вказав, що працівники поліції, не дивлячись на те, що вони склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Просив постанову суду скасувати, а провадження закрити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 4) ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роздруківки результатів застосування приладу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме, із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду показав наявність алкоголю 0.29 ‰(а.с. 5-6).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 погодився з його результатами і поставив свій підпис (а.с. 6).

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що у їх присутності ОСОБА_2 проходив тест на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», вміст алкоголю за результатами якого виявився 0,29‰ та у їх присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 7-8).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, окрім іншого, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 , як особа, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, був відсторонений від керування цим транспортним засобом. Зокрема, згідно рапорту працівника поліції (а.с. 10) та розписки ОСОБА_5 (а.с. 9), водія ОСОБА_1 відсторонено від керування, а автомобіль передано під розписку ОСОБА_6 . Тому доводи апелянта про те, що під час вказаної події працівники поліції не відсторонили його підзахисного від керування транспортним засобом є безпідставними.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об`єктивно. Тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений її доводами.

Разом з тим, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Апеляцйний суд приходить до висновку, що за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вчинене ним адміністративне правопорушення є малозначним, у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до акту огляду на стан сп`яніння в результаті огляду за допомогою приладу «Драгер» встановлено наявність у ОСОБА_1 вміст алкоголю у виді 0,29‰ при допустимому цифровому показнику не більше 0,2 проміле. Тобто, перевищення гранично допустимої норми проміле алкоголю є незначним.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по даному адміністративному правопорушенню, зокрема, особу порушника, стан його здоров`я, законослухняну поведінку під час зупинення працівниками поліції, мінімальне перевищення гранично допустимої норми проміле алкоголю, вважаю, що скоєне ним адміністративне правопорушення, є невеликим і через свою малозначність не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 22, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Захиснику-адвокату Бабинець С.П. в інтересах ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бабинець С.П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова