Справа №591/2732/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/332/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ст.44-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

У відповідності до постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 11 травня 2020 року о 01 год.00 хв. в порушення вимог п.п.16 п.2 Постанови КМУ України №211 від 11 березня 2020 року, п.п.2 п.3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, перебував біля продуктового магазину «Гастроном» по вул. Богуна, 3 в м. Суми, без будь-яких документів, що посвідчують особу, чим порушив правила щодо карантину, відповідальність за що передбачена ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

За змістом вимог поданої апеляційної скарги вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що станом на момент розгляду справи п.п.16 п.2 Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року порушення якого, серед іншого, було зафіксовано в протоколі та визнано судом доведеним, виключено на підставі Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020, а тому, на переконання ОСОБА_1 , суд зобов`язаний був закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 8 КУпАП в частині зворотної дії закону у часі. Також, на думку апелянта, саме перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус не є порушенням правил щодо карантину в розумінні ст.44-3 КУпАП, оскільки таке не являє собою порушення адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних хвороб. Вважає також такими, що не відповідають фактичним обставинам висновки суду щодо відсутності в нього при собі документів, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що він неодноразово повідомляв поліцейських, що має при собі документи, але відмовлявся надавати їх, бо ті не пояснили мету їх пред`явлення. Зауважує при цьому, що інших доказів відсутності в нього при собі документів, крім вказаного відеозапису, матеріали справи не містять. Одночасно з цим вважає, що у суду були підстави для його звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, однак суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки щодо відсутності таких, на думку ОСОБА_1 , діяв неупереджено, без врахування фактичних обставин подій.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП в повній мірі дотримався вимог закону.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 651390 від 11 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 11 травня 2020 року о 01 год. 00 хв., перебував біля продуктового магазину «Гастроном» по вул. Богуна, 3 в м. Суми без захисної маски, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в брудному одязі та без будь-яких документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, чим порушив п.п.1 п.2 та п.п.16 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 за № 211, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Суд першої інстанції визнав доведеними матеріалами справи порушення ОСОБА_1 вимог п.п.16 п.2 Постанови КМУ України №211 від 11 березня 2020 року, п.п.2 п.3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, а саме, що він перебував біля продуктового магазину «Гастроном» по вул. Богуна, 3 в м. Суми, без будь-яких документів, що посвідчують особу, чим порушив правила щодо карантину, відповідальність за що передбачена ст.44-3 КУпАП, визнавши такими, що не підтверджуються в достатній мірі в розумінні вимог законодавства перебування ОСОБА_1 без захисної маски саме в громадському місці, які в тому числі, ставилися йому в провину згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

В своїх доводах ОСОБА_1 зазначає, що саме перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус не є порушенням правил щодо карантину в розумінні ст.44-3 КУпАП, оскільки таке не являє собою порушення адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних хвороб, а ті докази, які суддя місцевого суду поклав в основу свого рішення про визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є непереконливими.

Так, положеннями ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за №211 (із наступними змінами та доповненнями) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України установлено карантин та згідно п.п.16 п.2 заборонено перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

На період з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року, заборони, встановлені з метою поширенню на території України карантину гострої респіраторної хвороби COVID-19, визначено п.3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, зокрема п.п.2 п.3 заборонено перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, ОСОБА_1 порушив, встановлені Постановою КМУ від 11 березня 2020 року за №211 (із наступними змінами та доповненнями) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на час вчинення та діючі на момент розгляду справи судом згідно Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" правила щодо карантину людей, яке охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині є необгрунтованими.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а тому підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 , 11 травня 2020 року о 01 год.00 хв. в порушення вимог п.п.16 п.2 Постанови КМУ України №211 від 11 березня 2020 року, п.п.2 п.3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, перебував біля продуктового магазину «Гастроном» по вул. Богуна, 3 в м. Суми, без будь-яких документів, що посвідчують особу, чим порушив правила щодо карантину, відповідальність за що передбачена ст.44-3 КУпАП.

При цьому, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що мав при собі документи, не заперечуючи при цьому, що відмовився надавати їх поліцейським для огляду, оскільки вони не пояснили мету їх пред`явлення.

Дані обставини також підтверджуються і дослідженими судом першої інстанції відеофайлами (а.с.5), з яких вбачається, що ОСОБА_1 спілкуючись з працівниками поліції в зневажливій, грубій формі називав лише свої анкетні дані, а на законну вимогу поліцейських надати документи, ставив зустрічні запитання, що цілком обгрунтовано було розцінено судом, як доказ відсутності у нього при собі документів, що посвідчують особу, з наведенням з цього приводу відповідних мотивів, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому ставити під сумнів упередженість суду всупереч твердженням апелянта суд апеляційної інстанції підстав не вбачає.

На думку апеляційного суду, суддя місцевого суду, проаналізувавши вказані вище докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки він перебуваючи 11 травня 2020 року біля продуктового магазину «Гастроном» по вул. Богуна, 3 в м. Суми, без будь-яких документів, що посвідчують особу, порушив заборони, як встановлені Постановою КМУ України №211 від 11 березня 2020 року, так і Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, які за своїм змістом є ідентичними.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був дотриматися заборони щодо перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу.

Не виконавши цю вимогу, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, яке не є малозначним. В той час, коли урядом здійснюються заходи, спрямовані на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом, ОСОБА_1 , порушуючи умови карантину, нехтував встановленими обмеженнями.

Положеннями ст.ст.23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи є правом, а не обов`язком суду.

Підсумовуючи викладене, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, грунтується на належних і допустимих доказах, досліджених у суді першої інстанції, а відтак підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.