П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Євсєєва В.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій наявне і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 05 березня 2020 року близько 14 год. 10 хв., керував в м. Києві по вул. Обухівська, 135, автомобілем «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння рук, неприродна блідість обличчя тощо), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись рішенням суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року, а матеріали провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції або скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі стосовно нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він не відмовлявся пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, який вважав КМНКЛ «Соціотерапія», з розташуванням в пров. Деміївський 5-а, в м. Києві, але працівники поліції наполягали на медичному освідуванні за адресою: м. Київ, П.Запорожця, 20, на що він відмовився у зв`язку із його зайнятістю.

Звертає увагу, що працівниками поліції, всупереч Інструкції, не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів і судом першої інстанції не була врахована дана обставина, що ставить під сумнів законність ухваленого рішення.

Одночасно, в апеляційній скарзі висловлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, який пропущений з поважних причин, з огляду на те, що в судових засідання ОСОБА_1 участі не приймав, а копію постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року отримав в приміщенні суду лише 25 травня 2020 року.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Євсєєва В.В. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги щодо скасування постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року та закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання, слід дійти до наступних висновків.

Як наголошується в ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Між тим, матеріали провадження не містять даних про направлення копії постанови місцевого суду від 05 травня 2020 року за адресою проживання ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 з постановою місцевого суду щодо нього ознайомився в приміщенні суду - 25 травня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 04 червня 2020 року шляхом поштового направлення, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті (а.с. 21), то можна погодитися з проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 532668 від 05 березня 2020 року, в означений день, в м. Києві, по вул. Обухавська. 135, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на світло.

Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1)

ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Матеріали провадження не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом дій працівників поліції, як і не наявне таке посилання в апеляційній скарзі.

Не надав такі відомості адвокат Євсєєв В.В. і суду апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній не заперечував обставин того, що відмовився від проходження огляду у медичному закладі у зв`язку з його зайнятістю по роботі, разом з тим наполягав на проходженні такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

В матеріалах провадження наявні пояснення двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2), відповідно до яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, що і засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 532668 від 05 березня 2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 (а.с. 1).

В суді першої та апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий УПП у місті Києві, відповідно до якого працівники поліції в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, роз`яснили наслідки відмови від такого проходження, на що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння - в категоричній формі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, який вважав КМНКЛ «Соціотерапія», з розташуванням в пров. Деміївський 5-а, в м. Києві, але працівники поліції наполягали на медичному освідуванні за адресою: м. Київ, П.Запорожця, 20, на що він відмовився - на увагу не заслуговують, оскільки вони є неспроможними та спростовуються як матеріалами провадження, так і дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, який відобразив повну хронологію досліджуваних подій від 05 березня 2020 року.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, зібрані в передбаченому ст. 266 КУпАП порядку, які б свідчили про наявність його вини у вчиненні правопорушення, - є безпідставними, з огляду і на те, що поліцейськими не був порушений порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться тільки у визначеній медичній установі шляхом відібрання певних біологічних зразків з послідуючим їх дослідженням, а не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, у тому числі і за допомогою приладу "Драгер", який може встановлювати перебування особи тільки в стані алкогольного сп`яніння.

Така процедура огляду водіїв, визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, що не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій