Справа № 204/4323/20
Провадження № 3/204/2631/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Юшков М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2020 року о 22 годині 15 хвилин, в м.Дніпро, по пр.Пушкіна, буд.6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці розширені зіниці ока, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину визнав та не оспорював зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2020 року відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення набрав чинності закон Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.

До набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, КупАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість.

Після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначень медичним працівником), або; після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1КК України.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч.2 ст.4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, |а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, (згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно- правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію, навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчиниликерування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чиіншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу ташвидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосованозакон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, ст.8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чиіншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка е найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Так, на відміну від статті 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція статті 286-1 КК передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст.247 КупАП, згідно з якою провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність відсутня, оскільки у результаті внесення змін до ст.130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розгляд даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене.1 ст.130 КУпАП, необхідно розглядати в редакції статті від 07 липня 2016 року, яка була чинна на час вчинення даного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №405260 від 22.06.2020 (а.с.1);

- CD-диском з відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції, на якому зафіксовано події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за участю ОСОБА_1 , а саме факт того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 22.06.2020, з яких вбачається, що 22.06.2020 вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.3-4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.06.2020 був направлений на огляд для встановлення стану сп`яніння (а.с.5);

- рапортом співробітника поліції від 22.06.2020 з якого вбачається, що 22.06.2020 під час патрулювання звернули увагу на автомобіль «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм та перевірки документів було встановлено, що водій не має права на керування транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія, також виникла підозра, що водій знаходиться в стані наркотичного сп`яніння (розширені зіниці ока, які не реагують на світло). Водію було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, на що волій відмовився в присутності двох свідків (а.с.6).

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в тому, що він дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та інші вимоги ст.ст.33-35 КУпАП.

Відповідно до довідки Департаменту Патрульної Поліції УПП в Дніпропетровській області від 16.11.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував (а.с.7). З урахуванням викладеного, відповідно до п.1.10 ПДР України, в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 є «іншою особою», а тому до нього може бути застосовано лише стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного стягнення у вигляді штрафу, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.40-1, 283-285, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.М. Юшков