№263/6601/20
№3/263/2263/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Ковтуненко В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2020 року, о 09 годин 35 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проведення огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу, від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Дане правопорушення вчинене двічі протягом року.

ОСОБА_1 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі в судовому засіданні ОСОБА_1 , а тому причини неявки особи до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст.7 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис події правопорушення, вважає, що у діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130, а його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.05.2020 року, серія БД №176188, відмовою від проведення огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу, від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку у присутності двох свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, іншими письмовими матеріалами справи.

Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи присутні докази того, що ОСОБА_1 був підданий адміністративній відповідальності декілька разів протягом року. Постанови не оскаржені та набрали законної сили.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, що передбачене диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно положень ст.23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує обставини вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 протягом року більше двох разів притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, тому вважаю за можливе призначити адміністративне стягнення в межах санкції, за ч.3 ст.130 КУпАП у виді адміністративного штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1,221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави судовий збір у сумі 420,40 гривень.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці.

Суддя В.О. Ковтуненко