ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/862/20 Справа № 186/436/20 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року водій ОСОБА_1 29 березня 2020 року о 23:53 год. по вул. Чайковського, 33 м. Першотравенська Дніпропетровської області керував транспортним засобом "ВАЗ-2103", д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 19 червня 2020 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що поліцейськими порушено вимоги закону: він не керував транспортним засобом ВАЗ 2103, а НОМЕР_2 був безпідставно зупинений, після чого поліцейські почали до нього чіплятись, жодних свідків не було і протокол складався за їх відсутності та не на місці зупинки. Вказує, що письмові пояснення свідків не є належними доказами, суд задовольнивши клопотання про їх допит, так їх і не допитав. Звертає увагу, що на відеозаписі відсутні свідки. Вважає, що протокол та рапорт були складені з порушенням вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 15 червня 2020 року. З матеріалів справи слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 19 червня 2020 року, апеляційна скарга ним подана до відділення Укрпошти 26 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 19 червня 2020 року, що підтверджується розпискою останнього (а.с.39), а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX І нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейського; поясненнями допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; відеозаписом з боді камери поліцейського; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наданих в суді першої інстанції під час допиту, по справі не вбачається.

Крім того, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом, що причиною зупинки було порушення, на думку працівників поліції, вимог п. 31.4.3. б ПДР України, що спочатку погодився на огляд та був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, проте в подальшому в медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 в сукупності з іншими письмовими доказами по справі спростовують доводи його апеляційної скарги про те, що він не керував транспортними засобами, що його безпідставно було зупинено та що під час його відмови від огляду не було жодних свідків.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що суд у оскаржуваному рішенні послався на письмові пояснення свідків та не допитав їх у судовому засіданні, слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції на підтвердження винуватості посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як вірно зазначив в апеляційній скарзі останній, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, та судом апеляційної інстанції не беруться до уваги.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази, зокрема, пояснення допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також самого ОСОБА_1 , в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено інший транспортний засіб, то зазначене має місце, проте розцінюється судом апеляційної інстанції як технічна описка, яка не є суттєвою, оскільки описки лише в одній цифрі, а саме зазначено «ВАЗ 2103», замість правильного «ВАЗ 2106», та зазначена описка не перешкодила об`єктивному та всебічному розгляду справи.

Інші доводи ОСОБА_1 оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот