Житомирський апеляційний суд
Справа №288/671/20 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 122-4, 124, 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю захисника Яковенка А.В., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

в с т а н о в и л а:

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови суду, 28 травня 2020 року о 23.50 годині ОСОБА_1 на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, Попільнянського району, Житомирської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 28 травня 2020 року о 23.50 годині ОСОБА_1 на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, біля будівлі № 2/16, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з велосипедом «Либідь» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 28 травня 2020 року о 23.50 годині ОСОБА_1 на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, біля будівлі № 2/16, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , після зіткнення з велосипедистом залишив місце ДТП, на порушення встановлених правил місце ДТП, до якої він причетний чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року. Постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 247 252, 280,283,284 КУпАП, щодо об`єктивного, повного, всебічного та законного розгляду справи та оцінки доказів по справі.

Зазначає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП є не доведеною, а вказані в постанові суду обставини не відповідають дійсності, та не відповідають нормам матеріального права, зроблені без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Вказує, що місце дорожньо - транспортної пригоди не покидав, а матеріали справи не містять даних про вжиття працівниками поліції заходів, щодо встановлення його місця знаходження та автомобіля, який може бути причетним до ДТП. Крім того в схемі місця ДТП не зафіксовано автомобіль, яким керував, та не описані його пошкодження, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема в протоколах про адміністративне правопорушення вказана марка автомобіля та номерний знак. Разом з тим, працівник поліції неодноразово наголошував, що транспортний засіб, яким керував, буде вилучений до штрафного майданчика та вказував на наявні пошкодження на транспортному засобі. Вказані обставини підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції з місця події, показами потерпілого ОСОБА_2 . Вказав, що після зіткнення автомобіль перемістив ближче до місця ДТП, з протилежної сторони дороги.

Зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що працівники поліції здійснювали його розшук шляхом використання баз даних, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання роботи. Таким чином не знайшли своє підтвердження відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №378533, щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Разом з тим вказав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а в подальшому і в постанові суду ознак алкогольного сп`яніння на час ДТП та на час пропозиції працівників поліції у нього не було. Зазначене підтвердили потерпілий ОСОБА_2 , свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Таким чином в разі відсутності таких ознак у водія огляд не проводиться, а наслідок, зокрема відмова від проведення такого огляду, без наявності ознак сп`яніння, правового значення не має, та ніяких наслідків за собою, для особи яка відмовляється, не несуть. Однак правової оцінки вказаним обставинам суд не надав.

Судом також не враховано порушення вимог щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки під час пропозиції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, був присутній один свідок ОСОБА_5 , щодо неупередженості якого є сумніви. Зазначив, що покази свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні про те, що інший свідок ОСОБА_4 , зупинився на місці ДТП, рухаючись на своєму автомобілі спростовуються показами апелянта та потерпілого, оскільки іншого автомобіля, крім автомобіля свідка ОСОБА_3 не бачили. На відео, наданому працівниками поліції, свідків, під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння не видно.

Також вказав, що матеріали справи не містять доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Посилається на те, що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові порушення ним вимоги п. 10.1 ПДР України безпідставні, оскільки вказана норма ніякого відношення до вказаної ДТП не має. Вказав, що світлоповертача так як і самого велосипеда, до наїзду на нього, не бачив. Матеріали справи не містять відомостей про те, чи обладнано велосипед, відповідно до вимог п. 6.2 ПДР України, під час руху в темну пору доби. Також матеріали справи не містять відомостей про місце наїзду на велосипедиста, слідів на місці ДТП, які характеризували б місце зіткнення, видимість елементів дороги з робочого місця водія автомобіля, про видимість самої перешкоди для руху автомобіля, в тому числі за умови наявності світла фар зустрічного автомобіля та під час дощу, з яким світлом фар рухався автомобіль, а також чи спроможний був водій автомобіля виявити, до зіткнення, велосипед. Також матеріали справи не містять відомостей чи мав змогу водій автомобіля уникнути зіткнення з велосипедистом, шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для подальшого руху, тобто з моменту виявлення перешкоди у вигляді велосипедиста, який рухався в попутному напрямку з меншою швидкістю, та чиї дії перебувають у прямому причинному зв`язку з ДТП. Також в матеріалах справи відсутній висновок експерта.

В судовому засіданні захисник Яковенко А.В. підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив задовольнити її, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_2 також в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в телефонному режимі просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Яковенка А.В., дослідивши матеріали справи, докази та інші документи, додані до апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому відповідно до частини 2 даної норми обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції у повному обсязі не дотримався, прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень та необхідності визнання його винним у вчиненні правопорушень ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №378533 від 29.05.2020року в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення.

Однак з вказаним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №378533 від 29.05.2020року, 28 травня 2020 року о 23.50 годині ОСОБА_1 на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, біля будівлі № 2/16, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , після зіткнення з велосипедистом залишив місце ДТП, на порушення встановлених правил місце ДТП, до якої він причетний. Своїми діями порушив пункт 2.10 а «Правил дорожнього руху України»(далі ПДР).

Відповідно пункту 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 1.10 ПДР визначено поняття залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до п.8 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводиться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Однак матеріали справи не містять даних про те, що працівниками поліції вживались вищенаведені заходи щодо розшуку як ОСОБА_1 так і автомобіля яким керував останній.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, наявних в матеріалах справи, в них зазначена марка автомобіля та його номерний знак. Крім того з матеріалів справи, а саме з пояснень наданих в суді першої інстанції ОСОБА_1 вбачається, що він 28 травня 2020 року, пізно ввечері, перед в`їздом у село Попільня Житомирської області він розминався з зустрічним автомобілем і світло даного автомобіля «засліпило» його і в цей час він почув удар, коли зупинився, то побачив чоловіка з велосипедом, який лежав на узбіччі. Зазначив, що зупинився через метрів 70 далі по напрямку руху, зробив розворот і став напроти мойки метрів 17 від місця ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 28 травня 2020 року біля 00.00 години ночі він разом з своїм неповнолітнім сином повертались з рибалки, вони їхали на велосипедах по узбіччі дороги. Через деякий час він відчув удар автомобілем ззаду у його велосипед і він упав на узбіччя дороги, відчув різкий біль у нозі. Син злякався і викликав працівників поліції. Через 10 хвилин приїхали працівники поліції і стали оформляти матеріали про адміністративні правопорушення. Велосипед зазнав механічних пошкоджень, відлетіла педаль від велосипеда, побив мобільний телефон. Крім того, він зазначив, що в нього ззаду на велосипеді встановлений світловідбивач. Було два свідки при оформлені адміністративних матеріалів. Він бачив, що автомобіль, який його збив, ще деякий час проїхав виляючи по дорозі, залишивши місце ДТП. Зазначив, що хлопці, які його збили, зупинилися та викликали швидку допомогу, а один з них пропонував допомогу. Автомобіль став далі від місця ДТП приблизно 200 метрів.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису з бодікамери працівника поліції, останні зазначають, що автомобіль, яким було створено дорожньо-транспортну пригоду, отримав механічні пошкодження та буде вилучений на штрафмайданчик. Разом з тим на відео наявний сам ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Заслуговують на увагу також доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції, проаналізувавши у сукупності показання ОСОБА_1 та його представника адвоката Яковенка А.В., потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та докази, які є в справі, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №37853 від 29.05.2020 року ОСОБА_1 28 травня 2020 року о 23.50 годині ОСОБА_1 на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, біля будівлі № 2/16, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з велосипедом «Либідь» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив пункт 10.1 «Правил дорожнього руху України», за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Згідно п.10.1ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під початком руху слід розуміти момент, коли транспортний засіб рухається з місця, незалежно від напрямку руху.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 28 травня 2020 року, пізно ввечері, перед в`їздом у село Попільня Житомирської області він розминався з зустрічним автомобілем і світло даного автомобіля «засліпило» його і в цей час він почув удар, коли зупинився, то побачив чоловіка з велосипедом, який лежав на узбіччі. Хтось викликав працівників поліції. Приїхали працівники поліції і стали оформляти матеріали про адміністративні правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 28 травня 2020 року біля 00.00 години ночі він разом з своїм неповнолітнім сином повертались з рибалки, вони їхали на велосипедах по узбіччі дороги. Через деякий час він відчув удар автомобілем ззаду у його велосипед і він упав на узбіччя дороги, відчув різкий біль у нозі. Син злякався і викликав працівників поліції. Через 10 хвилин приїхали працівники поліції і стали оформляти матеріали про адміністративні правопорушення. Велосипед зазнав механічних пошкоджень, відлетіла педаль від велосипеда, побив мобільний телефон. Крім того, він зазначив, що в нього ззаду на велосипеді встановлений світловідбивач. Також підтвердив, що автомобіль рухався в попутному напрямку.

Апеляційним судом таким чином встановлено, що ОСОБА_1 не розпочинав рух, не перестроювався та не змінював напрямок руху, тобто не порушував саме п.10.1 ПДР, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому будь-яких інших порушень, які можливо мали місце в діях ОСОБА_1 , результатом яких стала ДТП, працівниками поліції не встановлено та не зазначено в самому протоколі, та не встановлено і судом першої інстанції. Вказані обставини залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях Острівського складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд позбавлений повноважень встановлювати інші обставини в чинення правопорпушення, ніж ті, що встановлені особою, що складає протокол про адмінправопорушення, та зазначені в такому протоколі, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, безпідставними є доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги стосовно неналежної оцінки та не врахування судом першої інстанції усіх зібраних у справі доказів є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №378534 від 29.05.2020, ОСОБА_1 28 травня 2020 року о 23.50 годині на а/д Житомир Сквира, в населеному пункті село Попільня, вулиця Прикордонників, Попільнянського району, Житомирської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол начальником СРПП №3 Попільнянського ВП Плетенецьким О.В., складений у присутності двох свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та особи, відносно якої складено цей протокол, та містить підписи свідків. Від підпису у протоколі та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, будь хто з вказаних осіб не зазначив (а.с.1).

Зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , з яких вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, та засвідчили, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і у найближчому медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, на що останній відмовився (а.с.9,11).

Вказані обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що працівниками поліції у присутності двох свідків пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився(а.с.16).

Посилання апелянта на те, що огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився лише за участю одного свідка ОСОБА_3 , щодо неупередженості якого є сумніви, спростовуються матеріалами справи та у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами по справі підтверджують, що огляд проводився за участю двох свідків.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що метою проведення огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків є забезпечення фіксування дій учасників такого огляду, усіх його обставин, в тому числі і відмови від проходження такого огляду сторонніми особами. При цьому в даному випадку відмова ОСОБА_1 від огляду зафіксовано також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Тобто мета підтвердження усіх обставин проведення чи непроведення огляду на стан сп`яніння досягнута не лише присутністю та поясненнями двох свідків, а й відеофіксацією цих обставин.

Не знайшли свого підтвердження також і апеляційні доводи про те, що свідок ОСОБА_3 є упередженим, оскільки цей свідок був викликаний працівником поліції по телефону, що свідчить про їх попереднє знайомство, а також у зв`язку з тим, що між ним та ОСОБА_1 під час з`ясування обставин правопорушень виник конфлікт. Апеляційний суд вважає, що можливе попереднє знайомство свідка ОСОБА_3 із працівником поліції не може безумовно свідчити про його упередженість, як не може свідчити про таку упередженість і конфліктна ситуація, що виникла між ним та ОСОБА_1 . Крім того, як вже зазначено раніше у даній постанові, метою участі свідка при з`ясуванні обстав правопорушення та його фіксуванні є саме підтвердження в даному випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому сам ОСОБА_1 такої відмови не заперечує та вона також зафіксована відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в острівського В.А. ознак алкогольного сп`яніння, то вони також не знайшли свого підтвердження, оскільки про їх наявність свідчить акт огляду , складений працівниками поліції та підписаний свідками (а.п.7), зазначені ознаки вказані також в протоколі про адміністративне правопорушення, який також підписаний свідками. При цьому сам ОСОБА_1 жодних зауважень та заперечень проти вказаних даних в зазначених документах не заявляв. Таким чином, враховуючи також те, що водій ОСОБА_1 був учасником ДТП, однак не дивлячись на це все ж таки відмовився від огляду на стан сп`яніння, підстав стверджувати, що відсутні достатні докази наявності в нього на час вимоги проходження огляду на стан сп`яніння ознак такого сп`яніння апеляційний суд не вбачає. Та обставина , що потерпілий в судовому засіданні зазначив про те, що він не відчував від ОСОБА_1 запаху алкоголю, не може безумовно свідчити про відсутність в останнього таких ознак , які зазначені в матеріалах справи.

Оцінюючи усі докази в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП доведена поза розумним сумнівом, і доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року в частині визнання винним ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124 КУпАП, а також в частині застосування ст.36 КУпАП підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Що стосується постанови суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладання відповідного стягнення, то в цій частині постанова повинна бути залишена без змін як обгрунтована та законна.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року в частині визнання винним ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124 КУпАП, а також в частині застосування ст.36 КУпАП скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: