Провадження № 3/161/439/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 04 лютого 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Чабана Р.Л. , представника департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кухарської О.В, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ,

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з УПП у Волинській області області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №319892 від 18 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 18.12.2019 року, о 13:26 год. в м. Луцьку, на перехресті вулиць Соборності-Відродження-Єршова ОСОБА_2 ,керуючи транспортним засобом марки « Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись на даному перехресті з вул. Соборності з організованим круговим рухом на вул. Єршова, не надав та не забезпечив безперешкодний рух транспортного засобу, а саме, службового автомобіля марки « Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_3 на синьому фоні,під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався зі сторони вул. Відродження на вул. Д.Гордіюк, з проблисковими маячками синього та червоного кольору, та спеціальними звуковими сигналами. Водій ОСОБА_1 не врахував, що маючи намір здійснити поворот праворуч, слід рухатись ближче правого краю проїжджої частини. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані як порушення вимог п.10.5; п. 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному йому правопорушенні не визнавав, оскільки вважає, що він не порушував Правил дорожнього руху. Вказував, що їхав по головній дорозі, спеціальних звукових сигналів не чув, та автомобіля з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору не бачив.

Захисник ОСОБА_1 Чабан ОСОБА_4 Л. в судовому засіданні вказував, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП. Просив закрити провадження в справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,його захисника, показання свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пунктів п.10.5; п. 3.2 Правил дорожнього руху. Адміністративна відповідальність за невиконання вимог зазначених пунктів, передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.5 Правил дорожнього руху встановлено, що поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Відповідно до вимог п. 3.2 ПДР України, встановлено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

При цьому, вказаний пункт ПДР України не можливо оцінювати та тлумачити самостійно, оскільки він є продовженням та перебуває у взаємозв`язку з положеннями п. 3.1 ПДР України. А, отже, і висновок про порушення чи виконання вимог п. 3.2 ПДР України слід робити, виходячи з комплексного аналізу події з врахуванням вимог обох пунктів ПДР.

Відповідно до п. 3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимогрозділів 8(крім сигналів регулювальника),10-18,26,27тапункту 28.1цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Комплексний аналіз вказаних положень ПДР України свідчить про те, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладене службове завдання, можуть відступати від вимог в тому числі розділу 8 цих Правил лише за умови обов`язкового ввімкнення спеціального звукового сигналу та об`єктивної наявності обставин, які б вказували, що такий відступ від вимог ПДР України не порушить безпеку дорожнього руху та не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того, і порушення п. 3.2 ПДР України буде лише в тому разі, коли водій об`єктивно бачить наближення оперативного транспортного засобу та усвідомлює, що створює для нього перешкоду, в інших випадках відсутні достатні підстави для висновку про порушення водієм п. 3.2 ПДР України, тому, як правило, вказаний пункт має стосуватись водіїв автомобілів, що їдуть попутно або на зустріч патрульному автомобілю та відповідно не можуть застосовуватися до обставин, де була обмежена взаємна видимість (наприклад при перетині перехрестя за наявності інших автомобілів, зелених насаджень і таке інше).

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_1 за вказаних в протоколі обставин був позбавлений можливості діяти у відповідності до вимог п. 3.2 ПДР України в частині обов`язку дати дорогу транспортному засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом, оскільки звуковий сигнал не чув та проблискові маячки не бачив.

Вказане підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Зокрема, свідок ОСОБА_5 пояснив, що ішов на роботу, мав намір перейти дорогу та побачив, що на перехресті з організованим круговим рухом сталася ДТП за участі поліцейського автомобіля. Однак спеціальних звукових сигналів перед тим як сталася вказана ДТП не чув, лише бачив патрульний автомобіль, який рухався з проблисковими маячками синього та червоного кольорів.

Також, свідок ОСОБА_6 пояснив, що знаходився на балконі в своїй квартирі, коли почув звук зіткнення автомобілів, однак спеціальних звукових сигналів перед тим як сталася вказана ДТП не чув.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які перебували в автомобілі «Toyota Prius» та стверджували у судовому засіданні, що були включені світлові і звукові сигнали на службовому автомобілі, не підтверджені жодними об`єктивними доказами, тому суд критично ставиться до них.

Як вказувалось вище п. 3.2 ПДР України, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , нерозривно пов`язаний з п. 3.1 ПДР України, суть якого лише в тому, що водії оперативних транспортних засобів за обов`язкової та одночасної наявності ряду умов (виконання невідкладного завдання, увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху)можуть відступити від вимог деяких положень ПДР України і за умови дотримання вимог п. 3.1 ПДР України не нестимуть відповідальності за такий відступ від ПДР України. Якщо ж внаслідок такого відступлення від ПДР сталась дорожньо-транспортна пригода або виникла аварійна обстановка, - відсутні підстави стверджувати про дотримання п. 3.1 ПДР України, оскільки наслідки вказують на те, що умова забезпечення безпеки дорожнього руху не була дотримана.

Крім того, за вимогами ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серед іншого належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто, з наведеного слідує, що працівники поліції, виконуючи невідкладні службові завдання можуть відступати від певних вимог Правил дорожнього руху, але за умови, що їхні дії не створюють небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

У свою чергу, ОСОБА_1 , з урахуванням положень п.1.4 Правил дорожнього руху,керуючи своїм автомобілем, мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила.

Дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що ОСОБА_1 п.10.5; п. 3.2 Правил дорожнього руху не порушував.

За таких обставин, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою правопорушення та не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини вчинення, на думку посадової особи, яка склала протокол, правопорушення спростовуються дослідженими суддею доказами та встановленими в судовому засіданні обставинами вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк