Справа № 145/1383/20
Провадження № 33/801/1018/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 коп.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скарга мотивована тим, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом та працівниками поліції не зупинявся; судом проігноровано клопотання про допит свідків, які могли підтвердити, що він не керував транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №033289, складеного 21.08.2020 начальником СРПП №1 Гніванського ВП капітаном поліції Довгалюком О.В., 21.08.2020 о 00 год. 35 хв. в с. Яришівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Водій від проходження медичного огляду у медичному закладі ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина повністю підтверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у вказаний в протоколі день та час він перебував у будинку своєї знайомої, його автомобіль був припаркований біля вказаного домоволодіння у с. Яришівка по вул.Центральна. Почувши з будинку сторонні звуки, він вийшов подивитися, що сталося. Підійшовши до автомобіля побачив працівників поліції, які вимагали, щоб він пройшов огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, оскільки автомобілем не керував та поліцейські його не зупиняли.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень ОСОБА_1 , зокрема і щодо того, що він не керував транспортним засобом.

Не додані такі пояснення чи заперечення і до протоколу про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не повідомлялася ним суду першої інстанції та не була підставою заперечень ОСОБА_1 щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були свідками того, як ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці заїхав на автомобілі в квітник. Після того, як вони підійшли до нього, щоб запитати, чи потрібна допомога, то побачили, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Після того, як вони викликали працівників поліції, водій продовжив рух.

Крім того, інформацією, яка зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції встановлено, як невстановлена суду особа повідомила працівнику поліції, що ОСОБА_1 «…створив ДТП, наїхав на клумбу», чим підтверджується, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, та який в подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відхиляються апеляційним судом твердження скаржника про те, що судом проігноровано його клопотання про допит свідків, так як суд позбавлений можливості перевірити їх через те, що фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося, а письмового клопотання про виклик свідків ОСОБА_1 суду не подавав.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 не позбавлений можливості доводити свою невинуватість, однак, клопотань про виклик свідків до суду апеляційної інстанції для підтвердження своєї позиції та спростування висновків суду першої інстанції не заявляв.

Крім того, присутність свідків у випадку складання протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідна не для підтвердження факту керування транспортним засобом, а для фіксації своїми підписами в протоколі відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи, на думку апеляційного суду, спрямовані на уникнення останнього від відповідальності та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало