Справа № 366/1075/20
Провадження № 3/366/776/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції зони Чорнобильської АЕС Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР номер 209900: 22 травня 2020 року, о 05 годині 45 хвилин, був виявлений гр. ОСОБА_1 який проник до відселеного села Ковшилівка Поліського району, зони відчуження Чорнобильської АЕС, умисно та незаконно без передбаченого законом дозволу, чим порушив вимоги режиму радіаційної безпеки, в місцевості, яка зазнала радіаційного забруднення, внаслідок Чорнобильської катастрофи та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.46-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та пояснив, що перебував неподалік річки Уж, де не заборонено перебування без дозволу відповідних органів, оскільки дана територія не належить до спеціально визначеної зони радіоактивного забруднення, а не так як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, в с.Ковшилівка, про це навіть свідчить той факт, що в самому протоколі вказано місце його складання р.Уж, а не с.Кошилівка Поліського району Київської області, та заявив клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, надані суду докази, вислухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс), одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статями 251, 280 Кодексу визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення.

З пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлено, що 22.05.2020 року працівниками поліції ВП зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 В. було виявлено неподалік річки Уж, де не заборонено перебування без дозволу відповідних органів, оскільки дана територія не належить до спеціально визначеної зони радіоактивного забруднення, а не так як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, в с.Ковшилівка, про це навіть свідчить той факт, що в самому протоколі вказано місце його складання р.Уж, а не с.Кошилівка Поліського району Київської області.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення, додано карту зони відчуження Чорнобильської АЕС, де кольоровою ручкою позначено «місце виявлення правопорушення» в с.Ковшилівка. Однак дані відомості не підтверджуються жодними фото чи графічними зображеннями, чи іншими офіційними документами, що свідчило б про їх дійсність, а не надуманість.

Із рапорту інспектора взводу №1 роти №2 БзОЗРЗ ВП зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області Вазір М. вбачається, що 22.05.2020 року, близько 05 години 45 хвилин ним, спільно з командиром взводу Тарасенком А.В., було виявлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які умисно та незаконно, без дозволу відповідних органів, намагався перемістити за територію зони радіоактивного забруднення.

Суд приходить до висновку, що вказаний рапорт не має доказового значення, оскільки в рапорті взагалі не йде мова, про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2020 року у справі №524/5741/16-а поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні свідки, які б підтвердили чи спростували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.46-1 КУпАП відповідальність настає за порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виражається у проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів або самовільному поселенні у ній, або знищенні, пошкодженні чи перенесенні знаків радіаційного забруднення або огорожі зазначеної зони.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується виключно прямим умислом.

Режим радіаційної безпеки в місцевості, що зазнала радіаційного забруднення, встановлюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом даного Закону територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони, однією з яких є зона відчуження - територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році. До такої зони відноситься село Ковалівка, однак місце, де ОСОБА_1 дійсно було виявлено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 дійсно перебував в с.Ковшилівка Поліського району Київської області, що відноситься до спеціально визначеної зони радіоактивного забруднення, де є заборона перебування без відповідного дозволу, куди він проник саме умисно.

З врахуванням ст.251 КУпАП, ст. 62 Конституції України не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами відомості, що містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином вважаю, що докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 247 Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 221, 245, 247, 251, 268, 280, 283-285, 461 КУпАП, 62 Конституції України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.П. Гончарук