Єдиний унікальний номер судової справи: 219/2782/20
Номер провадження: 3/225/1072/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Ткач Г.В., розглянув матеріал, що надійшов з Артемівського міськрайонного суду Донецької області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Макіївка Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому роз`яснені права відповідно до ст.ст.10, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2020 року о 16 год. 39 хв. ОСОБА_1 на а/ш Лиман-Бахмут-Горлівка в напрямку КПВВ "Майорське", керував транспортним засобом автомобілем NISSAN Maxima, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова); від продуття газоаналізатора «Драггер алкотест», а також проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп?яніння ухилився шляхом відмови в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

25.03.2020 протокол з матеріалами відносно ОСОБА_1 надійшов для розгляду до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

В судові засідання 08.04.2020, 27.04.2020, 12.05.2020 ОСОБА_1 не з`явився, двічі надавав заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантину, 30.04.2020 подав заяву про направлення справи до Дзержинського міського суду Донецької області за місцем його фактичного проживання, що ухвалою судді від 12.05.2020 задоволено.

19.05.2020 матеріал надійшов до Дзержинського міського суду Донецької області в провадження судді Ткач Г.В.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ознайомившись з матеріалами справи 26.05.2020 та додатково 01.06.2020) 28.05.2020 суду пояснив, що перебував в м. Артемівськ, де проживає дружина, якій терміново потрібні були ліки, придбав їх, виїхав до Дзержинська. Коли повернув в бік ОСОБА_2 , побачив, як один патрульний автомобіль, перекрив йому шлях, потім другий автомобіль; поліцейські висадили його з машини. Він питав про причину зупинки, що він порушив, однак відповіді не почув. Його посадили до автомобілю та повезли в невідомому напрямку, потім виявилось, що до міста Бахмут. Знов запитував, що він порушив, йому не відповіли. Від такого насильства, перебуваючи в медичному закладі прийняв корвалол, після чого вже не міг сідати за кермо, зателефонував другу, той приїхав забрав його. Через деякий час на адресу мами прийшла повістка до суду, однак до судового засідання в м. Бахмут не з`являвся, через карантин.

На запитання пояснив, що з приводу неправомірних дій співробітників поліції зі скаргами не звертався, оскільки не мав такої можливості через хворобу дружини. За станом здоров`я страждає на захворювання серця, однак на обліку не перебуває. Підтвердив, що від огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру та в медичному закладі відмовився, оскільки його не повідомили про причину зупинки, не попередили про відеозапис.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування технічного та метрологічного сертифікату на пристрій, яким проводився відеозапис, що передбачено Законом України «Про національну поліцію» та виклик свідка ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що за обставинами події йому відомо, що чоловік в п`яному вигляді їхав на автомобілі, а він позаду нього та бачив, як водій виїжджав на зустрічну смугу, «виляв» по дорозі. Свідок подумав, що водію погано. Водій зупинився, підійшовши, свідок побачив, що водій лежить на рулі, в машині пляшки з-під горілки, пива, перегар. Він штовхнув водія, той щось буркнув у відповідь. Свідок подумав, що водій проспиться та поїхав далі у справах. Повертаючись з Майорська хвилин за 30, побачив як на швидкості їде саме цей автомобіль, темно-зеленого кольору, він впізнав його, за яким женуться два екіпажа поліції з включеними маячками. Автомобіль їхав прямо на свідка по зустрічній смузі, тому він вимушений був виїхати з траси вправо, зачепив свій автомобіль, однак вимушений був це зробити, щоб залишитись живим. Після заїхав на заправку, був шокований, де знайомі розповіли, що бачили в якому стані цей чоловік заходив, скуплявся, а потім поїхав. Свідок, повертався в місто, де на в`їзді, біля магазину «Фокстрот» побачив випадково знов той же автомобіль та поліцейських, сам зупинився та виявив бажання бути свідком, оскільки його обурило те, що вказаний водій трохи не позбавив його життя. Водій же на вулиці пропонував «рішити» ситуацію, пропонував гроші. На запитання чого п`яний їздить за кермом, пояснював, що посварився з дружиною. На 3 поверсі наркодиспансера йому пропонували пройти огляд, однак він відмовився, в присутності свідка та ще одного понятого. Зазначив, що ніколи не був причетний до таких ситуацій, а в цій його обурило, що людина п`яна за кермом, міг накоїти лиха, тому і прийшов до суду.

Події відбувались о другій половині дня, точно дати не пам`ятає, давно, за Отрадівкою в бік Майорська. Як співробітники поліції зупиняли автомобіль не бачив.

01.06.2020 після допиту свідка, ОСОБА_1 доповнив свої пояснення, зазначив, що події були 12.03.2020 о 16 год., коли він рухався по трасі Лиман-Майорськ, де його зупинили поліцейські, права не зачитали. Він не відмовлявся від огляду, однак оскільки йому не надали сертифікат на алкотестер на місці, він сказав, що пройде огляд в медичному закладі в м. Торецьк, куди він поспішав, однак такого направлення поліцейські йому не дали.

Після чого, ОСОБА_1 заявив клопотання про надання копії протоколу судового засідання за 28.05.2020, посвідченого судом та копії відеозапису, долученого до протоколу роз`яснено право ознайомитись з протоколом після закінчення судового розгляду та можливість ознайомлення з відеозаписом в суді; клопотання про повернення матеріалу на доопрацювання оскільки не розбірливо заповнено ПІБ поліцейського, не зазначено місце зупинки транспортного засобу, пояснення свідка ОСОБА_3 не відповідають дійсності в задоволенні клопотання відмовлено; клопотання призначити захисника, роз`яснено право залучити захисника самостійно; клопотання викликати співробітників поліції задоволено.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що перебуває на посаді поліцейського СРПП Бахмутського ВП, ним складався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . На запитання сторони захисту свідок зазначив, що адміністративного затримання ОСОБА_1 під час складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП не було. Події відбувались наступним чином: водій в селі Отрадівка не зупинився на вимогу поліцейського, подану сигнальним диском, у зв`язку з чим, вони двома екіпажами прослідували за автомобілем. Водій їхав виляючи по дорозі, скидував зустрічні автомобілі в кювет, в тому числі, поліцейський автомобіль, який намагався його обігнати. Коли водій повернув, вдалося його обігнати та заблокувати поліцейським автомобілем. Підійшли до водія, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, попросили вийти, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій відразу на місці продути алкотестер відмовився, погодився проїхати в наркологію, куди і був доставлений. Водій чітко сказав: «буду проходить в наркології». Він знає порядок, оскільки є колишнім співробітником поліції. Однак в наркології м. Бахмут, він то погоджувався, то заперечував, у підсумку було складено протокол. Водію повідомили, що за кермо його не допускають, він зателефонував товаришу, який приїхав та забрав його та автомобіль. Відтак, ОСОБА_1 не затримували, наручники не одягали, побої не спричиняли, затримали транспортний засіб та відсторонили водія від керування. Обставини фіксували на відеозапис, що долучений до матеріалу, іншого запису не велось, оскільки боді-камери не дозволяють тривале проведення запису.

Свідок ОСОБА_5 , пояснив, що є начальником СРПП №1Бахмутського ВП. Ним складався протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, оскільки на вимогу поліцейського зупинитися, водій не відреагував, продовжив рух, відтак, вказаний транспортний засіб вони переслідували на службових автомобілям з увімкненими сигналами. Одному службовому автомобілю «Шкода» вдалося об`їхати водія та перекрити рух. За цих обставин і складено протокол за ст. 122-2 КУпАП. Підійшовши до автомобіля, побачили водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На місці водію пропонували пройти огляд, однак він категорично сказав, що пройде огляд лише в медичному закладі, у зв`язку з чим, водія відвезли в м. Бахмут. В наркології водій знов «ламав комедію», після чого відмовився від огляду. Йому там же роз`яснили наслідки такої відмови. Це зафіксовано на відеозаписі, що долучено до матеріалу. Фізичні заходи до водія не застосовувались, наручники не одягались, на землю його не вкладали.

Суд, допитав свідків, дослідив письмові матеріали, проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності та вважає доведеними фактичні обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №096224 від 12.03.2020 за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, крім пояснень самого ОСОБА_1 , згідно з якими він підтвердив, що дійсно відмовився від продуття алкотестеру та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , протоколом про адміністративне правопорушення від 12.03.2020 року серії ДПР18 №096224, що є самостійним доказом у справі, іншими письмовими матеріалами, відеозаписом подій.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, таким чином, його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху та ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З довідки начальника СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області вбачається, що згідно з обліками Національної автоматизовано-інформаційної системи ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 не притягався, має посвідчення водія НОМЕР_3 від 04.07.19801, ЦНППВАЗ м. Донецьк-3 не здано.Таким чином, ОСОБА_1 є водієм в розумінні вказаного законодавчо визначеного терміну.

Захисник в судовому засіданні просив провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу правопорушення, з наступних підстав. Так, зазначив, що ОСОБА_1 був адміністративно затриманий, що підтверджується складеним відносно нього протоколом за ст. 122-2 КУпАП, долученим до матеріалу. ОСОБА_1 був затриманий та доставлений в невідомий заклад по вул. Незалежності,73 в м. Бахмут, де складався протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, відтак, до нього застосовано обмеження волі, адміністративне затримання, про що протокол не складено, центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не повідомлено. При цьому, не надано особі захисника, не роз`яснені права, тобто в 17.40 (складання протоколу за ст. 122-2 КУпАП) порушено право на захист. За матеріалами справи є пояснення понятого, який не бачив відмову водія на місці зупинки транспортного засобу. Направлення в справі водія в м. Слов`янськ, але це не найближчий заклад. Одночасно за вказаними подіями складалося три протоколи за ч.1 ст. 130, ст. 122-2, ст. 126 КУпАП. Крім того, співробітники поліції повинні бути постійно з увімкнутими камерами, чого вони не дотримались.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 09.06.2020 доповнив, що співробітники поліції вдягали на нього наручники, захисника не надали, спричинили удар пістолетом, відвезли в невідомому напрямку, щось писали. Він намагався з`ясувати в чому проблема, хотів пройти огляд із захисником, розхвилювався, прийняв корвалол та зателефонував товаришу.

Суд, оцінив доводи сторони захисту, доходить наступного висновку.

Пояснення ОСОБА_1 в частині його незаконного затримання співробітниками поліції суд вважає способом уникнення відповідальності, оскільки в судовому засіданні представлені ним обставини постійно змінювалися та доповнювалися. Спочатку ОСОБА_1 зазначив, що 12.03.2020 був безпричинно зупинений співробітниками поліції, в подальшому доповнив, що співробітники поліції його вдарили пістолетом, надягали кайданки, примусово доставили в невідоме місце. ОСОБА_1 та захисник посилаються на обставини, зазначені в протоколі за ст. 122-2 КУпАП. Разом з тим, як зазначив ОСОБА_1 він сплатив штраф за вказаним правопорушенням за ст. 122-2 КУпАП та з приводу незаконності дій співробітників поліції з заявами не звертався. Відтак, суд вважає, що в даному випадку, як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дійсно мало місце затримання транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , а не адміністративне затримання особи.

Крім того, сам ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.05.2020 підтвердив, що відмовився від огляду за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі, оскільки йому не була зрозуміла причина зупинки. Після чого, вже 01.06.2020, ОСОБА_1 зазначає, що відмовився лише від продування алкотестеру, однак просив видати поліцейського направлення до медичного закладу м. Торецька, де бажав пройти огляд. Далі, в судовому засіданні 09.06.2020 ОСОБА_1 вже заявив про застосування до нього фізичної сили, кайданок, спричинення удару пістолетом.

Така, непослідовна позиція, свідчить саме про те, що ОСОБА_1 намагається перекласти відповідальність за свої дії на інших осіб.

ОСОБА_1 було доставлено до найближчого медичного закладу в м. Бахмут, що підтверджує свідок ОСОБА_3 , матеріали справи містять також письмові пояснення медичної сестри наркодиспансера, відтак зауваження захисника що за адресою по АДРЕСА_3 перебуває невідома установа, не відповідають дійсності. Крім того, сам ОСОБА_1 зазначив суду, що прийняв корвалол, розхвилювавшись, в медичному закладі. На офіційній сторінці Бахмутської міської ради розміщено дані про знаходження диспансерного відділення № 2 м. Бахмут відокремленого структурного підрозділу комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ (ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ) за адресою: м. Бахмут, вул. Незалежності, 73. З цих підстав, зазначення в друкованому бланку направлення про диспансер м. Слов`янська, в який захисником спрямовано запит, не спростовує доставлення водія на огляд в м. Бахмут. При цьому направлення не видається водію, а передається представнику медичного закладу. Проведення огляду водія на стан сп`яніння в присутності захисника взагалі не передбачено.

Також, судом на запит отримано офіційну інформацію №13272/201/05-2020 від 04.06.2020, згідно з якою 12.03.2020 через невиконання вимог про зупинку автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено шляхом блокування, складено протокол за ст. 122-2 КУпАП, останній не затримувався, відтак, протокол про адміністративне затримання не складався, обшук транспортного засобу або особи не проводився.

За клопотанням сторони захисту судом витребувано інформацію з Бахмутського ВП, згідно з якою за №12616/201/01-2020 від 18.05.2020, відеофіксація правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 здійснювалась на поліцейську боді-камеру №238 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 з приводу порушень при частковій фіксації подій, не свідчать про недопустимість цього доказу з огляду на визначення поняття доказів частиною першою ст. 251 КУпАП. Крім того, безпосередньо ці, зафіксовані події, підтвердив сам ОСОБА_1 відтак, сумнівів в їх достовірності суд не вбачає.

Таким чином, ОСОБА_1 не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху,що створювало загрозу настання тяжких наслідків, відтак, ОСОБА_1 своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом з ознаками сп`яніння та відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь провини ОСОБА_1 його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, яких суд не вбачає, протягом року до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягався, офіційно не працює, та, вважає, що слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як, на думку суду, це буде достатня і необхідна міра стягнення для виправлення правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40? КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40?, ч. 1 ст.130, ст.ст. 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень, 40 коп.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя Г.В. Ткач