Справа № 487/1712/20
Провадження № 3/487/871/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., за участю секретаря Бурятинської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №297739 від 16.03.2020 року, 16.03.2020 року о 08.57 год. в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка на АЗС «Окко» водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Toyota Camry д/н НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, та допустила зіткнення з т/з Daewoo Lanos д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушила п. 2.3 б, п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суду пояснювала, що ДТП відбулась на прилеглій території автозаправної станції "ОККО" по вул. Карпенка в м. Миколаєві. Будь-які дорожні розмітки на даній площі на момент ДТП були відсутні, ніяких забороняючих знаків не встановлено. Вважає, враховуючи зміст п. 10.1 Правил дорожнього руху, що важливе значення має встановлення хто саме з водіїв першим почав рух, відповідно другий водій, що залишався на місці, був зобов`язаний впевнитись у безпечності своїх дій, так як подія відбувалась на маленькій, обмеженій території автозаправної станції. Виїжджаючи з території автозаправної станції, вона першою розпочала рух, а водій транспортного засобу Daewoo Lanos почав рух після неї, намагався, збільшивши швидкість, виїхати з території автозаправної станції першим, та допустив зіткнення з її транспортним засобом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснював, що 16.03.2020р. виїжджав з заправки "Окко" в м. Миколаєві, вул. Генерала Карпенка, бачив припаркований з правої сторони автомобіль ОСОБА_1 , проїхав повз нього, рухаючись прямо, потім відчув удар. Не пам`ятає, чи вмикав він покажчик повороту.

Інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області молодший лейтенант поліції Марченко Д.С. в судовому засіданні суду пояснював, що 16.03.2020 року він прибув за викликом на АЗС «Окко», що знаходиться по вул. Генерала Карпенко в м. Миколаєві. На місці було виявлено ДТП за участю транспортних засобів Toyota Camry д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Daewoo Lanos д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Відібравши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, проаналізувавши пошкодження та місце розташування автомобілів, було вирішено скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 . Відео з камер спостереження, які знаходяться на АЗС «Окко», він не переглядав.

Заслухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши матеріали справи, відеозапис, на якому зафіксовано подію, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.2 статті 256 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме: з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Так, відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортним засобом має каральний і стримуючий характер.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Пунктом 2.3 «б» ПДР України передбачений обов`язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.11 Правил, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Так, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження на АЗС «Окко», на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, що сталась за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що транспортні засоби рухалися одночасно по території автозаправної станції "Окко" в напрямку виїзду, паралельно один одному. При цьому транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 рухається швидше та намагається випередити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перед початком руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, допустила зіткнення з іншим транспортним засобом. Проте, з переглянутого відеозапису неможливо встановити, хто з водіїв вказаних транспортних засобів, розпочав рух першим, і таким чином, мав переваги в русі, на відеозапису зафіксовано, що автомобілі рухаються одночасно. Таким чином, неможливо беззаперечно дійти висновку, про прямий причинний взаємозв`язок дій водія ОСОБА_1 із настанням дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Інших беззаперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано не було, особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про винуватість ОСОБА_1 лише після спостереження місця розташування транспортних засобів, не переглядаючи відеозапис події.

З огляду на викладене, дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки належних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні правопорушення, встановлено не було, всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на викладене, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Т.А. Карташева