Справа № 344/2648/20
Провадження № 33/4808/274/20
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представника - захисника Гуменюка Богдана Степановича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.05.2020 року, якою закрито провадження по справі відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4. 124 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд ухвалив постанову, якою не визнав винних у вчиненні ДТП, що унеможливлює стягнення страхових сум у подальшому. Вважає, що суд належним чином не дав оцінки протиправним діям працівників поліції, котрі склали протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим просить зобов`язати начальника УПП в Івано-Франківській області провести службове розслідування в частині незаконності дій працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скласти новий протокол з визнанням ступені вини водія транспортного засобу марки «Toyota».

10.06.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про тимчасове залишення його апеляційної скарги без розгляду до вирішення справи у Богородчанському районному суді.

Постановою суду встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 2.3б, п.13.1, п.2.10 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст.124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому провадження в справі щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаним обвинуваченням закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду з`явились: ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; ОСОБА_2 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП; представник ОСОБА_2 - захисник Гуменюк Б.С., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Заявлено клопотання про долучення відеодиску та фотознімків, яке задоволено.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги;

- ОСОБА_2 та її представник Гуменюк Б.С. просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, заяву залишити без розгляду, як такі, що не ґрунтується на вимогах закону.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги та поданої ОСОБА_1 заяви про тимчасове залишення апеляційної скарги без розгляду, вважаю, що вказану заяву та апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вважаю, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст. 124 КУпАП.

Висновок суду в цій частині не оскаржується апелянтом.

Додані під час апеляційного перегляду відеодиск та фотознімки, не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляція є засобом судового захисту, охорони прав та законних інтересів сторін, сприяє виявленню та виправленню недоліків судової діяльності, поновленню порушених прав сторін, тому, мусить відповідати загальним вимогам, що ставляться до будь-яких індивідуально-правових актів застосування норм права, а саме бути обґрунтованою, мотивованою, переконливою, логічною, грамотно складеною і культурно-оформленою.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт ОСОБА_1 свою незгоду щодо незаконності прийнятого судом першої інстанції рішення, висловив наступним чином: «Івано-Франківський міський суд при розгляді справи не взяв до уваги і не визначив винних у скоєні ДТП, а також неправомірні дії працівників поліції у складі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , котрі свідомо проігнорували принципи тактики слідчих дій при розслідуванні ДТП, про це нічого не сказано у Постанові суду» (а.п. 32 зворіт).

Свої вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, апелянт виклав наступним чином:

«1. Внаслідок внесення такої Постанови з невизначення винних у ДТП страхова компанія не зможе виплатити нанесенні матеріальні збитки, що однозначно приведе до лишньої тяганини з її реалізацією.

2. Суд не дав оцінки протиправним, непродуманим і однобоким діям працівників патрульної поліції, котрі склали вищевказані протоколи, звичайно не без особистої вигоди і зацікавлених впливових осіб, які прибули на місце пригоди згідно телефонних дзвінків водійки ОСОБА_2

3. Про грубі порушення своїх посадових інструкцій працівниками поліції я неодноразово інформував начальника УПП в Івано-Франківській області Костенко О. і начальника ГУНП УМВС Голубоша В., але відповіді, не зрозуміло з яких причин, до сьогоднішнього дня від них не отримав.

4. Прошу зобов`язати начальника УПП в Івано-Франківькій області Костенка О. провести службове розслідування непрофесійних дій працівників патрульної поліції Дричака М. і ОСОБА_4 , а також дати оцінку їх командиру взводу, що допустив до роботи «невігласів» і доручити своїм досвідченим працівникам поліції скласти новий протокол з визнанням ступеня вини водія «Toyota»» (а.п. 32 зворіт).

Дослідивши вказані вимоги апеляційної скарги, доходжу висновку, що вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 294 КУпАП передбачена можливість подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, строки та порядок такої подачі.

Основним обов`язком суб`єктів права на апеляційне оскарження є чесне та добросовісне використання наданих їм законом процесуальних прав. Усі суб`єкти права на апеляційне оскарження зобов`язані виконати вимоги закону щодо змісту та форми апеляційної скарги.

При цьому, встановленої форми та змісту апеляційної скарги Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає.

В той же час, важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають доводи і мотиви викладені у скарзі, оскільки від того, які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Так, виходячи з приписів ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без мін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Наведене вище свідчить про те, що за загальним правилом, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд має право вчинити лише одну з дій, передбачених у вказаній вище нормі Закону.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діючим законодавство встановлено вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Своєю процесуальною діяльністю сторони повинні сприяти успішному здійсненню правосуддя, допомагати апеляційному суду в швидкому та об`єктивному розгляді справи, не допускаючи при цьому зловживань та порушень закону, що спричиняють тяганину та неправильне вирішення справи.

В описово-мотивувальній частині апеляційної скарги, апелянт повинен указати конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення відповідно до приписів ч. 8 ст. 294 КУпАП, і які, на його думку, допущені при постановленні рішення, що оскаржується, а також привести конкретні докази й аргументи в обґрунтування кожної позиції, оскільки від викладених у ній формулювань, доводів, прохань, залежить результат апеляційного перегляду.

Проте, усупереч вказаним вище нормам закону, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з вимогами, які апеляційний суд позбавлений можливості перевірити внаслідок відсутності повноважень на це.

Доводи апелянта в частині того, що рішення суду є незаконним, оскільки суддею суду першої інстанції закрито провадження по справі без встановлення винуватих осіб, не є слушними, виходячи з того, що згідно норм діючого законодавства, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

В даному конкретному випадку, апеляційний перегляд відбувався в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311789 від 14.02.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП (а.п. 1).

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом у повній мірі дотримано.

Протоколу щодо іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_2 вказані матеріали провадження не містять.

Оскільки формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду, то відсутність протоколу відносно ОСОБА_2 унеможливлює перевірку винуватості вказаної особи у порушень норм закону, як про це наголошує апелянт.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Встановлення вини ОСОБА_2 у порушенні нею певних ПДР України, без наявності висунутого проти неї обвинувачення, призведе до порушення права останньої на захист від конкретного адміністративного обвинувачення, що є неприпустимим.

В своїх судових рішеннях, Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - ЄКПЛ).

Так, з урахуванням положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ), а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише в межах справи про адміністративне правопорушення відносно саме ОСОБА_2 , за умови складення відповідного протоколу та направлення його на розгляд суду.

Закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_2 без наявності відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї та інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення нею адміністративного правопорушення.

Такі доводи підлягають перевірці лише в межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Доводи апелянта про винуватість в ДТП водія ОСОБА_2 можуть бути предметом розгляду Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, в провадженні якого перебуває справа щодо ОСОБА_2 , як про це наголошує апелянт ОСОБА_1 в своїй заяву від 10.03.2020 року, поданій до апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта в частині того, що за відсутності винуватих осіб страхова компанія не зможе виплатити нанесенні матеріальні збитки, то вказане питання повинно вирішуватись в межах цивільного судочинства за наявності відповідної позовної заяви, та не вирішується в межах справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не дав оцінки протиправним, непродуманим і однобоким діям працівників патрульної поліції, що склали протокол, не є слушним, оскільки судом першої інстанції належним чином перевірено вимоги в частині наявності доказів, долучених працівниками поліції до протоколу.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не без особистої вигоди і зацікавлених впливових осіб, які прибули на місце пригоди згідно телефонних дзвінків водія ОСОБА_2 , не склали протокол на останню, не є предметом апеляційного розгляду в межах справи про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , оскільки мають ознаки кримінального правопорушення, а тому апелянт має право звернутись з такою заявою до відповідних правоохоронних органів.

Питання щодо неотримання апелянтом відповідей на свої звернення до посадових осіб національної поліції, зокрема начальника УПП в Івано-Франківській області Костенко О. і начальника ГУНП УМВС Голубоша В. про грубі порушення посадових інструкції працівниками поліції, може бути предметом розгляду відповідного суду в порядку визначеному КАСУ.

Прохання апелянта в частині зобов`язання начальника УПП в Івано-Франківській області Костенка О. провести службове розслідування непрофесійних дій працівників патрульної поліції Дричака М. і ОСОБА_4 , а також дати оцінку їх командиру взводу, що допустив до роботи «невігласів» і доручити своїм досвідченим працівникам поліції скласти новий протокол з визнанням ступеню вини водія «Toyota», повинно перевірятися в межах звернення до відповідних правоохоронних органів.

Крім того, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про тимчасове залишення його апеляційної скарги без розгляду до вирішення справи у Богородчанському районному суді, також належить відмовити, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на законі.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.05.2020 року, якою закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4. 124 КУпАП, на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло