ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/898/20 Справа № 932/5380/20 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кайноги Є.В. на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

захисника особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 05 травня 2020 року приблизно о 04.15 год., керуючи автомобілем марки BMW 528, д/н/з НОМЕР_1 , рухався по ж/м Тополя-1, буд. 16 в м. Дніпрі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер, результат 1,04 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на порушення вимог ст. 268 КУпАП, а саме розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого про дату та час розгляду справи. Вказує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем і взагалі не має та ніколи не отримував посвідчення водія. Звертає увагу на те, що власником автомобіля марки BMW 528 є інша особа, а не ОСОБА_1 , а тому протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП мав бути складений відносно іншої особи. ОСОБА_1 разом зі своїми друзями лише стояли біля автомобіля, що стояв біля будинку № 16 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпрі. Захисник вказує, що водія не відстороняли від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КупАП. Посилається на неузгодженість пояснень свідка ОСОБА_3 з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки останній у своїх поясненнях вказує, що події відбувалися біля буд. 18, хоча в протоколі вказаний буд. 16.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Кайногу Є.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена сукупністю зібраних та досліджених доказів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння; тестуванням до протоколу, з якого слідує, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 1,04 проміле, а також іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи в апеляційній скарзі захисника стосовно порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи є безпідставними з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було під особистий підпис повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 10 червня 2020 року о 10 год. 00 хв. у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.

Крім того, суд першої інстанції двічі повідомляв ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення на ім`я ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду у судове засідання.

Разом з тим, жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду ОСОБА_1 не надавав, у зв`язку з чим суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутності.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, рапортом поліцейського, відповідно до якого 05 травня 2020 року було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ПДР за адресою: АДРЕСА_2 , у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та останній у встановленому законом порядку пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгеру, результат 1,04 проміле. Крім того, сам ОСОБА_1 підтвердив факт проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції та результат огляду 1,04 проміле, а також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення жодних заперечень чи зауважень не мав.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія та автомобіль належить не йому, а іншій особі, не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про те, що відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 події відбувалися біля буд. 18, тоді як в протоколі про адміністративне правопорушення вказаний буд. 16, то зазначене має місце, проте розцінюється судом апеляційної інстанції як технічна описка, оскільки пояснення свідка в іншій частині повністю узгоджуються з іншими доказами по справі.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №414014 від 05 травня 2020 року, який був вручений ОСОБА_1 , заповнений нерозбірливо та його неможливо прочитати, оскільки як слідує з наявного у матеріалах справи примірника зазначеного протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ознайомлено зі змістом протоколу та вручено його копію, про що свідчать наявні у протоколі підписи останнього. Крім того, ОСОБА_1 під час отримання протоколу будь-яких зауважень щодо нерозбірливості зазначених у ньому відомостей не надав.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є неприйнятними.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кайноги Є.В. залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот