Справа № 215/2245/20
ПОСТАНОВА
14 травня 2020 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковський Я.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області; громадянина України; який ніде не працює; який протягом року не притягався до адміністративної відповідальності; який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
07.04.2020 р. о 09.22 год. у м.Кривий Ріг в Тернівському районі по вул.Чарівна, біля магазину «Варус», ОСОБА_1 перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту (маски або респіратора). Своїми діями ОСОБА_1 порушив абзац 1, 16 пункт 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020, зі змінами від 02.04.2020, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
ОСОБА_1 до суду з`явився, з протоколом серії АА № 651562 від 07.04.2020 погодився частково, пояснив, що дійсно, коли до нього підійшли працівники поліції, він був без вдягнутої маски, оскільки курив цигарку та поряд з ним інших людей не було. Просив суворо не карати.
Заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до наступного висновку.
Згідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.
Згідно постанови КМУ від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19», зі змінами від 02.04.2020, на усій території України встановлюється карантин з 12 березня до 24 квітня 2020 р.
Відповідно до даної постанови КМУ заборонено з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, а також перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.
Факт перебування особи в громадському місці без маски крім пояснень ОСОБА_1 підтверджується також наданим до суду відеозаписом з поліцейської бодікамери (а.с.12), протоколом про адміністративне правопорушення серія АА № 651562 від 07.04.2020 р.(а.с. 1), рапортом (а.с. 3).
Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи викладене і те, що ОСОБА_1 дійсно винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, характеризується позитивно, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, правопорушення не спричинило будь-яку значну шкоду суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян, з урахуванням обставин справи вважаю можливим застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю скоєного правопорушення.
На підставі ст. 22, 280, 284 КУпАП, -
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП провадженням закрити, за малозначністю скоєного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: