Справа № 752/6806/20
Провадження №: 3/752/3819/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 липня 2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства, при наступних обставинах. Так, 06.04.2020 р. о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис кривдника, яким йому заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою дружиною ОСОБА_2 .

Він же, 24.04.2020 р. о 17 год. 30 хв., перебуваючи, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 - погрожував, кричав, висловлювався нецензурною лайкою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин викладених у протоколі. Пояснив суду, що між ним дружиною у зазначені в протоколах дні відбувалися сварки, через те, що дружина не пускала його додому. Такі дії пояснює тим, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно із ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність як за вчинення домашнього насильства фізичного і психологічного характеру так і за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій, окрім обставин зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, підтверджується письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 , рапортами працівників поліції, терміновим заборонним приписом, встановленим відносно ОСОБА_1 щодо спілкування з дружиною ОСОБА_2 а також поясненнями ОСОБА_1 , які надані ним безпосередньо під час розгляду справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного відносно дружини ОСОБА_2 та за ознаками невиконання термінового заборонного припису, що вчинені повторно протягом року після притягнення до відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, передбачених ст.34-35 КУпАП України, судом не встановлено.

Враховуючи, особу правопорушника, який не працює, відсутність обтяжуючих і пом`якшуючих обставин, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 9, 301, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко