_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 3/947/3077/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши у приміщенні суду адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , громадянина України, що працює директором ТОВ «Оіл Юг», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з актом № 119/15-32-05/41509187 від 18 березня 2020 року ГУ ДПС в Одеській області, ОСОБА_1 , що працює директором ТОВ «Оіл Юг», що розташоване за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, буд. 2-А, порушив вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що, відповідно до постанови КМУ від 11 березня 2020 року за № 211 введено карантин.

Суд критично ставиться до зазначеної заяви, оскільки представником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він дійсно перебуває у відрядженні та, на думку суду, своїми діями намагається затягнути розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України гарантує та встановлює основні засаду судочинства, якими є зокрема:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

7) розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що директор ТОВ «Оіл Юг» ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами: актом перевірки; протоколом про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги або внесення прокурором протесту протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Салтан Л. В.