ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2819/20Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 33/817/142/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 08 лютого 2020 року о 05 годині 30 хвилин по вул. Замковій, 4 у м. Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та в найближчому медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року та закриття провадження у справі.

Вважає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, що потягнуло необґрунтоване, надто суворе адміністративне стягнення за вчинене правопорушення.

Свою вину не визнає та вважає, що причина зупинки працівниками поліції була надумана, чітко не проінформована та необґрунтована.

Стверджує, що всупереч вимог ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським не було чітко проінформовано його про конкретну причину зупинення транспортного засобу та не зазначено підстав такої зупинки.

Зазначає, що працівником поліції, в перевищення своїх службових повноважень, без надання відповідних роз`яснень, шляхом обману та силових дій вилучено у нього посвідчення водія.

На думку апелянта, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який знаходиться в матеріалах справи, складається із окремих частин різної тривалості, із значними розривами в хронології відеозйомки правопорушення, тому спілкування ОСОБА_1 із працівником поліції взагалі не зафіксовано, а деякі фрази вирвані з контексту розмови.

Звертає увагу на ідентичність пояснень свідків, наявних у матеріалах справи, що може свідчити про те, що вони написані під диктовку працівників поліції.

Вважає, що Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області не надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, яке полягає у відсутності свідків та ненаданні йому свідоцтва про реєстрацію технічного засобу та свідоцтва про повірку такого технічного засобу.

Вказує, що складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення проводилось без його присутності.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не приймав участі в розгляді даної справи судом.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи,

За таких обставин, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року без його участі.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі в розгляді справи судом першої інстанції не приймав.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до заяви про видачу копії постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що копію судового рішення ОСОБА_1 , отримав 11.03.2020 року. (а. с.21)

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 17.03.2020 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 312435, 08 лютого 2020 року о 05 годині 30 хвилин по вул. Замковій, 4 у м. Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Ві проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та огляду в КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально небезпечних захворювань Тернопільської обласної ради відмовився в присутності двох свідків.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а також підписаний ОСОБА_1 та двома свідками, які були присутні на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери поліцейських DSIX300005_000005, на якому зафіксована причина зупинки ОСОБА_1 ..

Згідно вказаного відеозапису, працівником поліції вказана причина зупинки автомобіля «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка полягає у керуванні ним транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Підтвердженням цього є постанова серії ЕАК № 2080758 від 08.02.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення. Вказана постанова апелянтом не оскаржувалася.

Таким чином, працівниками поліції належним чином задокументовано причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і належними та допустимими доказами доведено факт порушення ОСОБА_1 . Правил Дорожнього Руху України, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно зі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Тому доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" щодо відсутності підстав та надуманого приводу для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою поліцейських DSJX300059_000059 підтверджується, що працівниками поліції, в присутності двох свідків, було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

На цьому ж відео зафіксовано стверджувальну відповідь ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи вживав водій алкогольні напої (DSJX300059_000059 файл НОМЕР_2 , час 05:41:32 )

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо недотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 142/735 від 09.11.2015 р. (надалі "Інструкція) в частині ненадання йому сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.5 розділу ІІ "Інструкції" перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як стверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 не ставив питання про надання йому сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Надуманими також є твердження апелянта про відсутність свідків, вилучення у нього посвідчення водія шляхом обману та силових дій зі сторони працівників поліції і складання протоколу про адміністративне правопорушення без його присутності, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами відеофіксації з нагрудної камери поліціейського DSIX300005_000005.

Що стосується доводів апелянта про недотримання працівниками поліції вимог нормативно-правових актів, які регулюють порядок застосування технічних засобів, що мають функцію відеозапису, то вони не заслуговують на увагу, так як ідентичність відеозапису та відображених на ньому подій не оспорюється і сумнівів у суду не викликає.

Подібність між собою письмових пояснень свідків, на що ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, не може свідчити про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки такі пояснення підтверджуються іншими доказами по справі, які були досліджені судом першої інстанції.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки факт його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи апелянта ОСОБА_1 про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції, є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.