Провадження № 3/679/233/2020
Справа № 679/474/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №229647 від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 29 березня 2020 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 та падчерці ОСОБА_3 , що виразилося у діях фізичного характеру (насильство, що не спричинило тілесні ушкодження, шарпання) та психологічного характеру (образи, лайка), в наслідок чого могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілих, що вчинено протягом року після адміністративного стягнення за цією статтею (ст. 173-2 КУпАП).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та заперечив обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Останній вказав, що дійсно в нього з ОСОБА_2 був конфлікт із-за мобільного телефону, але не при таких обставинах, які зазначені у протоколі. При цьому останній пояснив, що працівників поліції викликала його мати, а не дружина. Остання у відділку поліції написала заяву про відсутність претензій до нього, однак така заява з невідомих йому причин в матеріалах справи відсутня. А тому на підставі наведеного ОСОБА_1 просив справу відносно нього закрити.

Заслухавши ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_2 , та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суддя приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до вимог ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що визначено ст. 252 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться в вину ОСОБА_1 , адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення підлягають особи за вчинення дій, передбачених частиною першою зазначеної статті, які протягом року були піддані адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Водночас диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення зазначених вимог закону, уповноваженою на те посадовою особою, яка склала поданий протокол, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 , як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні, своєї винуватості в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, факт вчинення останнім вказаного правопорушення належними та допустимими доказами суду не доведено.

Як убачається з протоколу, до нього у якості доказів додано лише постанову про закриття кримінального провадження від 31 березня 2020 року, згідно якої у зв`язку з відсутністю у потерпілої ОСОБА_2 претензій по факту нанесення їй тілесних ушкоджень кримінальне провадження №0000092 від 30 березня 2020 року, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення; письмові пояснення потерпілих, які є заінтересованими особами у цій справі, а тому суддя до них відноситься критично, оскільки вони не підтверджені іншими доказами.

Крім того, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 заперечила обставини зазначені у протоколі, вказала, що ніяких претензій до ОСОБА_1 не має. Окремо зазначила, що дійсно в неї з чоловіком був конфлікт із-за мобільного телефону, але не при таких обставинах, які зазначені у протоколі. Пояснила ОСОБА_2 , що вона не зверталась до поліції з повідомленням щодо вчинення відносно неї та її дочки домашнього насильства, не вважає себе потерпілою, а до поліції зателефонувала мати ОСОБА_1 .

За таких обставин, на переконання судді, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства, а тому уповноважена особа, яка склала адміністративний протокол, зобов`язана довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на вчинення домашнього насильства.

Водночас суду не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства та умислу на його вчинення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що останні не містять беззаперечних та переконливих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене, приходжу висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, ч. 2 ст. 173-2, п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 252, 254, 256, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Гавриленко