Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/199/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 , іі представника адвоката Майданюк С.І., прокурора Гуземи О.А., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Майданюк Сергія Івановича на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Знам`янка Кіровоградської області, українка, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , працює державним виконавцем Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно постанови суду ОСОБА_1 визнана винною у тому, що ОСОБА_1 будучи державним виконавцем Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, тобто суб`єктом декларування в розумінні пп.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», у період часу з 00 год.00 хв. 01 січня 2018 року по 01 квітня 2018 року в порушення вимог ч.1 ст.45 цього Закону, пункту 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 03 квітня 2017 року о 10.24 годині, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

За змістом ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, 01.04.2020 на момент фактичного розгляду справи, строк накладення адміністративного стягнення, закінчився.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвоката Майданюк С.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 16.04.2020 пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що повний текст постанови був отриманий 22.04.2020. У зв`язку з запровадженням на території України карантину (Ковід 19), неналежним транспортним сполученням та з метою уникнення можливості не наражати себе та інших громадян на небезпеку, що є поважними причинами тому ОСОБА_1 не змогла у десятиденний термін оскаржити постанову суду.

Також зазначає, що моментом виявлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 вважається дата оприлюднення нею декларації тобто 03.04.2018, тому вона могла бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у строк до 01.07.2018.

Вказує про те, що з урахуванням положень статей 48, 49 Закону України «Про запобігання корупції», право проводити перевірки дотримання законодавства про запобігання корупції належить виключно НАЗК, а не іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Тобто виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення ним висновку (в тому числі і Національній поліції), у останніх виникають повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення, що зроблено не було. Національна поліція в даному випадку здійснюючи перевірку щодо ОСОБА_1 та складання протоколу без відповідного звернення НАЗК, вийшла за межі своїх повноважень, а тому протокол та зібрані ними докази, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Щодо існування на момент несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації поважних цьому причин посилається на те, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, перебувала у відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після народження хворіла та перебувала під наглядом лікаря. Крім того, скрін-шоти переписки з НАЗК від 01.04.2018 підтверджують те, що у ОСОБА_1 не виходило зареєструвати декларацію через проблеми з електронним цифровим підписом.

Посилаючись на ряд положень статей КУпАП, Конституції України, рішень ЄСПЛ, вимоги Закону України «Про запобігання корупції», просить задовольнити апеляційну скаргу.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Майданюк С.І., посилаючись на зазначені в апеляційній скарзі обставини, просили її задовольнити.

Також ОСОБА_1 пояснила, що у зв`язку з пологами, перебуванням у декретній відпустці, хворобою народженої дитини, а також з проблемами електронного підпису, про що повідомляла НАЗК 01.04.20218, не мала реальної можливості подати вчасно декларацію, однак умислу на несвоєчасне подання декларації у неї не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, за таких обставин.

Враховуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 16.04.2020 зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд визнає їх поважними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався не повністю.

Згідно диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області МЮУ від 02.08.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, п.п. «а» «в», пункту 2 ч. 1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно наказів Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та відповідних довідок, ОСОБА_1 з 06.11.2017 по 11.03.2018, а також з 12.03.2018 по 25.03.2018 перебувала на лікарняному по вагітності та пологах, а з 26.03.2018 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а.с.16-22).

14.01.2018 ОСОБА_1 народила доньку, яка після народження хворіла та перебувала під наглядом лікаря-педіатра, що підтверджується доданими до апеляційної скарги копіями листків непрацездатності, карткою породіллі, епікризом після операції кесарева розтину.

Також долученими до апеляційної скарги скрін-шотами переписки з НАЗК від 01.04.2018 підтверджують те, що у ОСОБА_1 не виходило зареєструвати декларацію через проблеми з електронним цифровим підписом в яких також зазначено про те, що заявка ОСОБА_1 про зміну ЕЦП прийнята, на час розгляду якої вона не зможе користуватися Реєстром, заявки розглядаються протягом одного робочого дня та рекомендовано здійснити вхід до Реєстру зі зміненим ЕЦП через деякий час.

Відповідно додатку єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 02.04.2018 здійснювала спробу подати декларацію, яку фактично подала 03.04.2018 о 10.24 годині.

Згідно із вимогами ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи зазначене, а саме перебування ОСОБА_1 на лікарняному по вагітності, народження дитини (кесарева розтину), яка певний час перебувала під наглядом лікаря, долученими до апеляційної скарги скрін-шотами переписки з НАЗК від 01.04.2018, фактичним поданням декларації 03.04.2028, суд приходить до переконливого висновку, що матеріалами справи не встановлено факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 , саме без поважних причин, деклараціїу встановлений законом строк, що її дії щодо несвоєчасного подання декларації були умисними, тобто коли вона усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки, бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов`язковою складовою будь-якого правопорушення.

Також матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_1 шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у неї особистого корисливого інтересу при подачі декларації поза межами граничного строку, а саме на третій день.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд вважає помилковим.

В апеляційній скарзі адвокат також посилався на те, що моментом виявлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 вважається дата оприлюднення нею декларації тобто 03.04.2018, тому вона могла бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у строк до 01.07.2018, що з урахуванням положень статей 48, 49 Закону України «Про запобігання корупції», право проводити перевірки дотримання законодавства про запобігання корупції належить виключно НАЗК, а не іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Тобто виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення ним висновку (в тому числі і Національній поліції), у останніх виникають повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення, що зроблено не було. Національна поліція в даному випадку здійснюючи перевірку щодо ОСОБА_1 та складання протоколу без відповідного звернення НАЗК, вийшла за межі своїх повноважень, а тому протокол та зібрані ними докази, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Дані твердження сторони захисту є безпідставними та не можуть бути враховані апеляційним судом як підстава для закриття провадження в справі за відсутності події адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню частково, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Майданюк Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар