ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/444/20 Справа № 202/903/20 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 25 січня 2020 року о 04 годині 15 хвилин по пр. Слобожанському,70 в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер, а також в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову як необґрунтовану, оскільки постановлена з недотриманням вимог діючого законодавства, за результатами неповного дослідження доказів, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на те, що суд порушив його право на справедливий розгляд справи та право на захист, розглянувши справу за його відсутності і відсутності його захисника, який повідомив йому про те, що він захворів і прибути в судове засідання не зможе, тому просив написати заяву про відкладення розгляду справи, що він і зробив, однак суд розцінив цю заяву критично та розглянув справу без їх участі, внаслідок чого, поза увагою суду залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення цієї справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, а тому факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був та від керування транспортним засобом він відсторонений не був.

Вказує на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол, не відповідали встановленим законом вимогам, також в протоколі зазначено, що він не згодний із цим протоколом, однак суд не надав цьому оцінки.

Зазначає, що свідки пояснення не писали, а їх писали працівники поліції, причини зупинки, які б свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху України не зафіксовані, коли і як поліцейський вставив трубку у прилад Драгер він не бачив, контрольний забір повітря теж не відбувався, можливості перевірити пристрій Драгер на сертифікат відповідності у нього не було, так як працівники поліції розцінили його дії як ухилення від проходження огляду та швидко склали протокол.

Також матеріали справи не містять доказів того, що він керував автомобілем та після складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль вилучався у нього або керування передавалось іншій особі, що не спростовує його доводів про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що розгляд справи в суді першої інстанції було проведено без його участі, однак він заявляв клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням його захисника Цівань Н.В. на лікарняному, не є слушним, оскільки суд першої інстанції обґрунтував прийняте ним рішення щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Цівань Н.В., оскільки подані до суду заяви про перенесення розгляду справи свідчать про затягування розгляду справи в суді першої інстанції з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду є обґрунтованими, тому що по першій заяві захисника від 24 лютого 2020 року про перенесення розгляду справи не було надано суду підтвердження, що захисник зайнятий в іншому судовому процесі, а по заяві ОСОБА_1 від 17 березня 2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням захисника на лікарняному, також не було надано до суду першої інстанції підтвердження тому, що захисник хворів і хвороба перешкоджала його явці до суду, тому суд не позбавлений був можливості проводити розгляд справи у їх відсутність, у зв`язку з чим доводи щодо порушення його прав є безпідставними.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом відмови від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, письмовими поясненнями двох свідків, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, однак ОСОБА_1 не висловив наміру проходити огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з чим був попередженим, що у разі, якщо він не почне проходити огляд на стан сп`яніння, то це буде мати наслідком відмову від проходження огляду, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими вимог чинного законодавства, не заслуговують на увагу, оскільки ними було роз`яснено про можливість проходження огляду на стан сп`яніння та в медичному закладі, попереджено про те, що поведінка водія ОСОБА_1 буде мати наслідком відмову від проходження огляду, що було здійснено в присутності двох свідків, які підтвердили факт відмови від проходження медичного огляду.

Згідно із Розділом ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, поліцейський, за наявності підстав, встановлених законодавством, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються на вимогу особи, яка підлягає допиту.

Будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, пред`являв таку вимогу, матеріали провадження не містять, а також він взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгер, що підтверджується відеозаписом з боді камери поліцейського, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині не є слушними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо допущених порушень під час складання протоколу не заслуговують на увагу, оскільки запис ОСОБА_1 про незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення не спростовує наявні докази та не має наслідком скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості посилання на письмові пояснення свідків, які заповнені поліцейськими, не свідчать про їх недостовірність, оскільки свідки в письмових поясненнях особисто зазначили, що написано вірно, про що поставили свої підписи (а. с. 4, 5), також підписали протокол про адміністративне правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані докази є належними та допустимими.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, то це спростовується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання ОСОБА_2 у керування транспортного засобу ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зобов`язалася доставити на автомайданчик та не передавати його у керування ОСОБА_1 (а. с. 6).

Доводи щодо не керування транспортним засобом та причин його зупинки, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відеозаписом з боді камери поліцейського, де встановлено як пасажир транспортного засобу повідомила, що вони з ОСОБА_1 їдуть з МакДональдса ), а також працівником поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу не працюючий стоп-сигнал (а. с. 2).

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко