Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1582/20 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 о 17-29 28.01.2020 у м. Житомирі по просп. Миру, 69, керував транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України там вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки не відповідає обситавинам справи, постановлена за його відсутності. Зазначає, що суд не прийняв до уваги, що у протоколі є значні виправлення, що впливають на його правомірність. Так, у датах складання протоколу та вчинення правопорушення рік перевиправлений. Це є недопустимим. Фактично протокол Управління патрульної поліції в Житомирській області у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з процесуальними порушеннями. Працівник поліції, діючи з невідомих особистих інтересів, склав протокол про адміністративне правопорушення, не маючи належних доказів, лише на підставі особистого непорозуміння з водієм. Суд взяв до уваги відеозапис з нагрудної камери патрульного, де він ніби то у присутності двох свідків відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager або проїхати для огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, та застосував даний запис як повністю допустимий доказ та практично єдиний доказ. Але поліцейський взагалі не попереджав його про відео зйомку, що вже є порушенням, так як зйомка є превентивним заходом, а відповідно до ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію" під час проведення превентивних поліцейських заходів, поліція має про це повідомити, тобто попередити водія про ведення відеозйомки. Адже однією з підстав (в сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру» Вказує, що із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Але у суді він отримав копії записів у кількості трьох файлів, що свідчить про не безперервність зйомки. Стверджує, що на відео відсутні докази його відмови про проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, судом порушено також і вимоги ст.33 КпАП України, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом`якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, натомість у матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. При цьому у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його професію, характеристику особи, сімейний стан, тому і у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно, не обґрунтованою та формальною.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи надав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в апеляційній скарзі, підтримав доводи апеляційної скарги, додатково пояснив, що не мав ознак алкогольного сп`яніння, і доказів їх наявності в матеріалах справи немає. Тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм, та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Так з постанови суду слідує, що висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 199926 від 28.01.2020 року, - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.4,5); рапортом працівника поліції від 28.01.2020, з якого вбачається, що 28.01.2020 за порушення ПДР України було зупитено т.з. Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння відмовився у встановлекному законом порядку в присутності двох свідків; копією постанови від 28.01.20 серії ЕАк № 2036661, відповідно до змісту якої в м. Житомирі по просп. Миру, 69 ОСОБА_1 керував транспортним засобом і не увімкнув покажчик лівого повороту під час зміни напрямку руху, та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відеозапису з нагрудної камери патрульного видно, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager або проїхати для огляду до найближчого закладу охорони здоров`я. (а.с.11-5, 45).

Однак на думку апеляційного суду, зазначені докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджують у повному обсязі наявність всіх елементів складу даного праворушення, а саме об`єктивної його сторони, обставин його вчинення.

Так, згідно п.п.3,4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду інкримінується керування транспортним засобом з ознаками алкогольного стп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини.

Разом з тим, вказаними вище в цій постанові письмовими поясненнями свідків наявність таких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не підтверджується, в зазначених поясненнях взагалі відсутні дані про наявність чи відсутність будь-якихз ознак сп`яніння.

Інші матеріали справи щодо ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння останнього не тільки не підтверджують, в них навіть не міститься акт його огляду на предмет ознак алкогольного сп`яніння за участю та підписами вказаних свідків.

Крім того, з долученої до матеріалів справи ОСОБА_1 копії висновку №116 від 28.01.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що 28.01.2020 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, проведено лобораторне обстеження біоматеріалу, а саме відібрана кров на етанол, в результаті проведення якого надано висновок про тверезість останнього.

При цьому слід зазначити, що хоча такий огляд ОСОБА_1 було проведено на підставі його особистої заяви в межами двогодинного терміну з моменту виявлення підстав для його проведення, передбаченого п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але такий висновок було здійснено на підставі лабораторного дослідження біоматеріалу, а саме відібранням крові на етанол, що дає підстави вважати такий висновок об`єктивним та таким, що не викликає сумнівів у його достовірності. Таким чином за відсутності медично підтвердженого стану сп`яніння вбачаються сумнівними вказівки працівників поліції про наявність в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на час вимоги пройти огляд на стан сп`яніння та складання відповідного протоколу.

При цьому те, що зазначений огляд було проведено не в порядку, встановленому законом для таких випадків, а за самозверненням особи, не може бути безумовною підставою для неврахування висновку по такому огляду як доказу в даній справі, оскільки зазначений висновок спростовує не керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння на час його зупинки працівниками поліції та вимагання проходження такого огляду.

У своїй сукупності ці обставини свідчать про недоведеність наявності у ОСОБА_1 на час його зупинки працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і законності та обгрунтованості вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до наведених вище нормативних актів передумовою для вимоги працівників поліції до особи пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння повинно бути встановлення ознак такого сп`яніння та доведення їх наявності доказами у відповідності до положень ч.2 ст. 251 КУпАП, а не припущеннями працівників поліції. І у разі наявності сумнівів відносно будь-яких обставин вчинення правопорушення, не підтверджених доказами, такі сумніви повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що у даному випадку не було зроблено працівниками поліції.

Що стосується відеозапису з нагрудної камери поліцейського слід зазначити, що даний запис складається з трьох файлів, що свідчить про не безперервність зйомки, є епізодичним та не містить інформації щодо всіх обставин зафіксованого правопорушення, а фіксує лише формально відмову від проходження ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків, не містить беззаперечних даних про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, тому даний відеозапис сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП, як і протокол про адміністративне правопорушення, в якому наявні виправлення, письмові пояснення свідків, які не допитувалися під час розгляду справи в суді та рапорт працівника поліції, який складав вказаний протокол.

З огляду на наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а надані ним докази навпаки спростовують наведені в постанові суду першої інстанції обставини та висновки суду щодо вчинення ним даного правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: