ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/147/20Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 33/817/152/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши адміністративну справу з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та його захисника Данильчука Н.Б., відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як вбачається із змісту даної постанови, ОСОБА_1 28 січня 2020 року о 16 год. 23 хв. в м. Борщеві по вул. Довбуша Тернопільської області керував транспортним засобом марки «MAZDA» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного спянінння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою алкотестера Drager, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 1.95 % проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає вищевказану постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи.

Зокрема зазначає, що його зупинили незаконно та всупереч ст.35 ЗУ Про Національну поліцію, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, номерний знак автомобіля не був ні закритий, ні забруднений, тобто причини зупинки не було.

Також зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах відсутні дані, що відеозапис, доданий до матеріалів справи, проведено спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР, а також не зазначено номер відеозапису з відео реєстратора.

Вказує, що Верховний Суд Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зробив правовий висновок про те, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Окрім того зазначає, що відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, а також п.6 Інструкції розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, однак у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано характер його дій щодо ухилення від огляду на стан алкогольного спяніння.

Також вказує, що дія свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 приладу Drager «Alcotest 6810» згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року №95 закінчилася ще 10.02.2015, а відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), (свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014) належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням. Газоаналізатор Drager Alcotest XT. Газоаналізатор Drager Alcotest 6810 (Свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007) у зазначеному реєстрі відсутній.

Зазначає, що відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager «Alcotest 6810» умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців, однак даних про те, коли проводилось останнє калібрування, немає, а тому повинен застосовуватися період повірки - шість місяців, а не 1 рік.

Окрім того, поліцейськими до матеріалів справи не долучено ні сертифіката, ні свідоцтва, ні завіреної належним чином копії цих документів. Вказує, що документи, завірені відбитком печатки «згідно з оригіналом», є неналежними, оскільки не зазначено, яка саме посадова особа їх засвідчувала і коли.

Також стверджує, що після проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та його незгоди з результатами такого огляду, він виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, однак працівники поліції у порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП йому відмовили.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Данильчука Н.Б., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 28 січня 2020 року о 16 год. 23 хв. в м. Борщові по вул. Довбуша Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager», на табло якого висвітило показник 1,95 % (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2020 р. інспектором СРПП Борщівського ВП у Тернопільській області щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №756287, згідно якої останній керував автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 в м. Борщові по вул. Довбуша Тернопільської області з закритим іншими предметами державним номерним знаком, що є порушенням п.30.2 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, а тому працівники поліції мали законні підстави щодо зупинки вказаного транспортного засобу у відповідності до ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію.

При цьому в суді апеляційної інстанцій ОСОБА_1 зазначив, що штраф по вказаному правопорушенні він не оплатив.

В процесі складання даної постанови у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного спяніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння на технічному приладі - газоаналізаторі DRAGER ALCOTEST 6810 №ARAM- 0601 (повірка дійсна до 07.05.2020 р.), на табло якого висвітився показник 1.95% (проміле), відмовившись, відповідно, від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі, маючи таку можливість відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП, в присутності адвоката, що вбачається в тому числі і з перегляду долученого до протоколу відео.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №052022 від 28 січня 2020 р., акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу Драгер, за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 .

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що були присутніми під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера Drager, за результатом якого прилад видав показник 1,95 % проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився та відмовився проходити такий огляд в медичному закладі.

Не заслуговують на увагу твердження в скарзі про те, що газоаналізатор марки DRAGER ALCOTEST 6810 не входить в число зареєстрованих та внесених до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення засобів згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, оскільки даним переліком затверджені усі газоаналізатори Drager Alcotest виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччини, в тому числі і даний алкотест Drager 6810. При цьому, всупереч твердженням апелянта, до матеріалів справи долучений сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку даного технічного приладу, з яких вбачається, що його виробником є Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина.

Що стосується терміну повірки цього алкотестера, то згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 1 рік, про що свідчить долучене до матеріалів справи відповідне свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки, зокрема, газоаналізатора Alcotest 6810 №ARAM-0601, яким проводився огляд на стан алкогольного спяніння, де зазначено, що дана повірка чинна до 07 травня 2020 року.

Беручи до уваги наведене вище, приходжу до висновку, що матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, допитав особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також дослідив відеоматеріали з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля, з яких вбачається, що останній пройшов огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, відмовившись від проходження такого огляду в медичному закладі, та інші матеріали справи у їх сукупності.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так із матеріалами справи.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

За таких обставин постанова судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2020 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя