БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/156/20
Справа № 356/335/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2020 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 до Березанського міського суду Київської області від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 294664 від 08.06.2020, о 13 годині 00 хвилин в день складення протоколу на 77 км автодороги М-03 Київ-Харків водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями громадянин ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у відповідності до статті 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності і визначається законом.

За змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п. 24 рішення від 20.07.2006; заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що

термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6

передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...)

питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів

(...)".

В рішенні по справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) (п. 114 рішення від 28.11.2002; заяви № 29458/04 та № 29465/04) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з пунктом 1 статті 6, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Так, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, згідно з положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших, вирішує і питання щодо належності до його компетенції даної справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, місцем вчинення громадянином ОСОБА_1 правопорушення є 77 км автодороги М-03 Київ-Харків, відтак, ділянка території, що не входить в межі м. Березань як адміністративно-територіальної одиниці.

Окрім того, місцем проживання правопорушника є: АДРЕСА_1 , що, з урахуванням відомостей електронного довідника Україна. Адміністративно-територіальний устрій знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Березанського міського суду Київської області.

Будь-яких доказів чи вказівок щодо місця обліку транспортного засобу на території, що входить до юрисдикції Березанського міського суду Київської області, адміністративний матеріал не містить.

Відтак, враховуючи вказане, з огляду на положення ст. 276 КУпАП, Березанський міський суд Київської області не має правових підстав для розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, а тому приходить до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення та направлення до належного суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 276, 278 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для належного оформлення та направлення до належного суду з дотриманням правил територіальної юрисдикції.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Капшученко