КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/623/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Новик В.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 25 травня 2020 року апеляційну скаргу захисника Коляди А.М. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року постановою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 25.09.2019, о 19 год., керуючи автомобілем «Равон» д.н.з. НОМЕР_1 по Кільцевій дорозі /навпроти пр. Перемоги, 123/ в м. Києві, в порушення п.п. 2.3 б, 13.1Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В подальшому ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення п. 2.10 «а», «в» ПДР України, самовільно залишила місце зіткнення. Тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Коляда А.М. просить скасувати вказану постанову і постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у порушенні ПДР України, що спричинили дорожньо-транспортну пригоду.

Своє прохання обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, встановлені у ньому обставини дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог п. 12.9 г ПДР України, оскільки він різко загальмував перед автомобілем «Равон» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказані обставини були зафіксовані відеореєстратором з автомобіля Тойота, яке було показано ОСОБА_2 поліцейським під час оформлення матеріалів пригоди. Натомість це відео відсутнє в матеріалах справи та не досліджувалось судом першої інстанції. Клопотання сторони захисту про витребування відео у поліцейських та допит поліцейських залишилось без задоволення судом. Апелянт вважає, що саме дані цього відеозапису підтверджують невинуватість ОСОБА_1 .

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Коляди А.М., заслухавши його пояснення та пояснення ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення, складеному щодо неї, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були надані ними поліцейським під час оформлення матеріалів справи після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно даних протоколів про адміністративне правопорушення від 25.09.2019 вбачається, що ОСОБА_1 25.09.2019,о 19 год., керуючи автомобілем «Равон» д.н.з. НОМЕР_1 по Кільцевій дорозі навпроти пр. Перемоги, 123 в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто порушила п.п. 2.3 б, 13.1ПДР, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Після чого ОСОБА_1 покинула місце ДТП, порушивши п. 2.10 «а», «в» ПДР України.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих під час оформлення матеріалів пригоди 25.09.2019 вбачається, що остання, керуючи автомобілем та рухаючись по Кільцевій дорозі в напрямку Житомирського мосту в м. Києві, перед поворотом на пр.-т Перемоги, маючи намір перестроїтись в праву смугу руху, не помітила як здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», який рухався лівіше перед нею. Після завершення маневру повороту праворуч вона зупинилася та намагалася узгодити питання відшкодування спричинених нею збитків, так як вважала, що ушкодження автомобілів незначні. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також підтвердила ту обставину, що не зрозуміла як відбулось зіткнення автомобілів, оскільки вона не помітила ліворуч від свого автомобіля «Тойоту». При цьому вона повідомила, що поліцейські показували їй відео з відеореєстратора автомобіля «Тойота», на якому було видно, як водій ОСОБА_2 різко зупинив перед нею транспортний засіб. Тому вважає його винуватцем ДТП. Вона добровільно підписала надані їй протоколи про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, оскільки розраховувала, що зазначене відео буде долучено до матеріалів справи.

Пояснення ОСОБА_1 в частині обставин ДТП, які вона надавала під час оформлення матеріалів справи та частково підтвердила під час апеляційного розгляду узгоджуються з поясненнями потерпілого, наданими на місці зіткнення, так і під час апеляційного розгляду, а також даними схеми місця ДТП.

Таким чином судом обґрунтовано встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б, 13.1, 2.10 «а», «в» ПДР України, оскільки вона, здійснюючи маневр перестроювання, не врахувала дорожню обстановку, у вигляді щільного потоку транспортних засобів, які рухались по тій смузі, на яку вона мала намір перестроюватись, а також наявність автомобіля Тойота попереду неї, відволіклась, не дотрималась безпечного інтервалу. Саме не дотримання апелянтом вимог вказаного пункту ПДР України стало причиною зіткнення транспортних засобів, в результаті чого останні отримали механічні пошкодження. В подальшому ОСОБА_1 не виконала вимоги п. 2.10 «а», «в» ПДР України, оскільки продовжила рух у наміченому напрямку, замість того, щоб зупинити транспортний засіб та залишатись на місці пригоди, а також не переміщати його з місця ДТП.

Апеляційним судом вживались заходи щодо виклику в судове засідання поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також витребовувася відеозапис з відеореєстратора автомобіля «Тойота». Проте поліцейські в судове засідання не з`явились. Дані відеозапису також надані не були.

Стороною захисту не було надано інших доказів, ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Тому вважаю, що судом повно та об`єктивно було з`ясовано всі обставини справи, рішення також прийнято на основі тих даних, які були зібрані поліцейськими та надані захисником.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Коляди А.М. не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Коляди А.М. залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук