Номер справи 220/660/20
Номер провадження 3/220/451/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.04.2020 року о 18 год. 30 хв. в АДРЕСА_3 .Воскресенка Великоновосілківського району Донецької області АДРЕСА_4 вул АДРЕСА_5 Гагаріна АДРЕСА_6 , в приміщенні магазину «Фортуна» висловлювався грубою нецензурною лайкою в громадському місці на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Правопорушник в судові засідання, які призначались судом на 05.05.2020 р. та 26.05.2020 р. не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про завчасне отримання ним судових повісток. Будь яких заяв від ОСОБА_1 , в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

Постанова суду від 05.05.2020 року про привід ОСОБА_1 працівниками поліції не виконана через відсутність його за місцем мешкання.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №732583 від 14.04.2020 р., в якому викладені обставини скоєного ОСОБА_1 правопорушення; заявою ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; письмовими пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких остання пояснила, що 14.04.2020 року о 18 год. 30 хв. вона знаходилась на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_6 , де вона працює продавцем. В цей час в магазин прийшов ОСОБА_1 , який почав в її адресу висловлюватись нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою. Даний конфлікт тривав близько 15 хвилин; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , в яких остання пояснила, що 14.04.2020 р. близько о 18 год.30 хв. вона зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_6 . В цей час в магазин також зайшов ОСОБА_4 та без будь-яких причин зайшов за прилавок, де знаходився продавець ОСОБА_2 , та став висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, погрожував словами фізичної розправи. На їх неодноразові вимоги припинити конфлікт не реагував. Конфлікт тривав близько 15 хвилин.

Дослідивши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 173 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КпАП України, а саме, дрібне хуліганство.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, ст.173 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 51,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Якішина