Провадження № 3/702/97/20
Справа № 702/228/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення адміністративного стягнення

14 липня 2020 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з участю секретаря судового засідання Шевчук О.А., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 : не з`явився, розглянув матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону до 01 липня 2020 року),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 24.04.2020 о 23 год 25 хв в м. Монастирище по вул. Суворова керував автомобілем Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП про що працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396305 від 24.04.2020.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання повістки ( а.с. 38).

13.07.2020 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, надав копію довідки КНП «Монастирищенської центральної районної лікарні» № 129 від 10.07.2020, про те, що він перебуває на амбулаторному лікуванні у відділенні «Монастирищенської ЦРЛ» з 10.07.2020.

Суддя вважає, що така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме повторна неявка в судове засідання, свідчить про зумисне затягування розгляду справи з метою завершення строків притягнення особи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Натомість, суддя вважає, що розгляд справи у судовому засіданні у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не порушить будь-які його права, в тому числі і право на захист з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП на адресу Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшла 05.05.2020.

ОСОБА_1 надіслано повістку про виклик до Монастирищенського районного суду Черкаської області на 15.05.2020 (а.с.7). 15.05.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку його бажанням ознайомитись з матеріалами справи, скористатися правом на захист, надати час для вибору захисника та перенести розгляд справи, яке судом задоволено. Розгляд справи відкладено на 25.05.2020 (а.с.12). Виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку здійснено повторно (а.с. 15).

21.05.2020 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження, яке не містить клопотань про відкладення розгляду справи.

25.05.2020 ОСОБА_1 до суду не з`явився. На електронну адресу суду направив копію довідки про його перебування на амбулаторному лікуванні в Монастирищенській ЦРЛ з 25.05.2020 по даний час ( а.с.23 зворотна сторона). Судове засідання відкладено, виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку здійснено повторно на 10.06.2020 (а.с. 25).

10.06.2020 ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відсутність у суду даних про її належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи ( а.с.29). Виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку здійснено повторно на 23.06.2020 (а.с. 31).

23.06.2020 судове засідання не відбулося, у зв`язку із зайнятістю головуючої у розгляді кримінального провадження (особа тримається під вартою), згідно з довідкою складеною секретарем судового засідання (а.с. 33). Виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку здійснено повторно на 09.07.2020 (а.с. 34).

09.07.2020 в судовому засіданні задоволено клопотання ОСОБА_1 про надання можливості з`явитися в судове засідання з адвокатом, згідно з журналом судового засідання від 09.07.2020 (а.с. 36-37). Виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку здійснено повторно на 14.07.2020 (а.с. 39).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлено у встановленому законом порядку та строки, шляхом вручення судових повісток. Крім цього, на офіційному сайті Монастирищенського районного суду Черкаської області (https://ms.ck.court.gov.ua/sud2313/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту надходження даної справи до суду на розгляд були зазначені дата, час та місце проведення кожного судового засідання.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У рішенні від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України», Європейський суд з прав людини вказав на те, що розумність тривалості провадження в суді повинна оцінюватись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника (в даному випадку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та відповідних органів влади, а також важливості для заявника (в даному випадку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) питання, що розглядається.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

В порушення вимог вищезазначених норм права, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повторно заявила клопотання про відкладення розгляду справи з метою реалізації свого права на захист ( 15.05.20, 09.07.20). При цьому, на думку судді, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 створює перешкоди для своєчасного розгляду справи, не повідомляє суду координати свого захисника, вказуючи при цьому про його фактичну наявність.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , мають очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності. Про таке намагання свідчить хоча б те, що ОСОБА_1 за весь тривалий час перебування справи у суді не залучив адвоката, зазначивши у відомостях, які надавав суду та в судовому засіданні про його наявність, не заявив суду про наявні у нього докази тощо, маючи для цього усі можливості, тобто не скористався правом на захист, а тому, на думку судді, його право на захист порушеним не було.

Крім цього суддя вважає, що перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні не є поважною причиною неявки в судове засідання за відсутності у суду доказів неможливості такої явки в силу хвороби та не позбавляє його можливості реалізувати своє право на захист, зокрема шляхом участі його адвоката в розгляді справи, оскільки зловживання процесуальними правами, ухилення від з`явлення до суду не можуть мати наслідком закриття провадження і звільнення, тим самим, особи від адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, всі вищевикладені обставини те, що суддею вжито та фактично вичерпано всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та вимоги ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, з метою недопущення порушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, з урахуванням дослідження судом всіх доказів, які містяться в матеріалах справи та відсутності станом на 14.07.2020 будь-яких клопотань стосовно доказів, фактичною реалізацією ОСОБА_1 свого права на захист шляхом надіслання на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі із висловленими запереченнями, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який, на думку судді, ухиляється від явки до суду, що розцінюється, як спроба уникнути від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

21.05.2020 на адресу суду від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження, мотивоване тим, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень норм чинного законодавства. Правопорушник вважає, що об`єктивна сторона правопорушення згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та не доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396305 від 24.04.2020. Вважає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог п.6 розділу ІХ Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 та п. 6,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (постанова КМУ № 1103 від 17.12.2008), не зазначено ознаки сп`яніння водія та дії щодо ухилення від огляду. Поліцейськими не дотримано вимог ст. 266 КУпАП та постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 щодо порядку проведення огляду, що вказує на відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 396305 від 24.04.2020 йому не вручено, що позбавляє можливості встановити наявність належних та допустимих доказів в обох примірниках протоколу. В графі протоколу «особу встановлено» записано «ІПС « ОСОБА_2 », що є порушенням наказу МВС № 1395; у фабулі протоколу не вказано чи пропонувалось особі на місці пройти огляд на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, повна назва, серійний номер; відсутній акт огляду на стан сп`яніння; в графі «свідки чи потерпілі» не визначено статус осіб. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 246, 254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, а тому він не може бути допустимим доказом та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відеозапис з нагрудної камери, як доказ у справі, відповідно до п. 1 ст. 40 ЗУкраїни «Про національну поліцію» та п. 3.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016, повинен активізуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особою, зокрема, але не виключно, при перевірці документів. Наявний відеозапис не містить належних та допустимих доказів скоєння інкримінованого правопорушення, оскільки відсутній факт порушення Правил, що могло бути підставою для зупинки транспортного засобу та відсутній факт зупинки транспортного засобу та керування транспортним засобом, нагрудна камера активізувалась о 23 год 33 хв, в протоколі зазначено час вчинення 23 год 25 хв, протокол складався з вимкненою камерою, що наводить на думку, що він складався без присутності особи; з відеозапису не можливо встановити транспортний засіб, особу правопорушника, свідків, відсутня процедура проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із складанням відповідного акту в присутності свідків, немає факту направлення особи для огляду в медичний заклад та відсутній факт відмови від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Вважає, що підстави для проведення огляду поліцейськими відсутні, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що підставами огляду є запах алкоголю з автомобіля, а не запах алкоголю з порожнини рота чи інші підстави. Поліцейськими не роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідкам порядок застосування спеціального технічного засобу, не представлено спеціальний технічний засіб, відсутні протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності, що стали підставою для зупинки транспортного засобу.

Вважає, що до справи повинні долучатись докази, передбачені ст. 254 КУпАП та водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів підлягають відстороненню від керування транспортними засобами. Огляд на стан сп`яніння водіїв у медичному закладі проводиться виключно після проведення процедури такого огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів дозволених МОЗ, а протокол про відмову в проходженні огляду складається лише після такої відмови в медичному закладі. Просить провадження у справі закрити через відсутність події та складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис події, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена та виходить з наступного.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, із положення ст. 130 КУпАП було виключено диспозицію щодо адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вищевказаним нормативно-правовим актом Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою було встановлено кримінальну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Надалі, Законом України № 720-ІХ від 17.06.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключено з числа кримінальних проступків, віднесено до категорії адміністративних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, що кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частиною 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Отже, усі правопорушення фактично мають однакову юридичну природу, проте за своїм характером поділяються на ті, які тягнуть за собою адміністративну відповідальність та ті, які тягнуть собою кримінальну відповідальність.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

При цьому, законодавець чітко визначив, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, за умови посилення, пом`якшення або скасування відповідальності за адміністративні правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи із зазначеного, особи, які до 01.07.2020 вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передали керування транспортним засобом особам, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, чи відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відповідальності за нормами ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка діяла на час вчинення правопорушення.

Станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, а саме 14.07.2020, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 396305 від 24.04.2020 правопорушником не оскаржений, тобто є чинним.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, яка згідно із наданим статтею 9 КУпАП визначенням адміністративного правопорушення є його обов`язковою складовою.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України до 01.07.2020), відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивною стороною даного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

24.04.2020 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 396305 про те, що він 24.04.2020 о 23 год 25 хв відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків. Підставою складення протоколу зазначено запах алкоголю із ротової порожнини (а.с.1).

Відповідно до п. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, (затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015) водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкції № 1452/735) ознаками алкогольного сп`яніня є запах алкоголю з порожнини рота, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 396305 від 24.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовує його посилання на порушення працівниками поліції відповідної Інструкції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суддя вважає, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396305 від 24.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції вказані вимоги Порядку дотримано, що спростовує посилання ОСОБА_1 на недотримання працівником поліції в цій частині норм діючого законодавства.

Фактично вказаними нормативно-правовими актами передбачено відмову водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмова від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Факт відмови водія від проходження даних видів огляду засвідчується в присутності двох свідків. При встановленні факту відмови водія від проходження огляду закон не вимагає від працівників поліції чи лікарів (фельдшерів) закладів охорони здоров`я складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння чи висновку щодо результатів медичного огляду.

Згідно з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (файл 0000000__0177В) зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що поліцейським в присутності двох свідків запропоновано особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння спеціальними технічними засобами на місці зупинки транспортного засобу та огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).

Доказів монтажу, склеювання вказаного відеозапису суду не надано, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Суддя вважає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння належним чином засвідчена у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396305 від 24.04.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів зацікавленості даних свідків в результатах розгляду справи чи наявності інших обставин, які б ставили під сумнів неупередженість даних свідків, судді не надано.

Таким чином, працівниками поліції, на виконання вимог вищезазначених інструкцій, за наявності ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та відсутності згоди водія на огляд спеціальними технічними засобами на місці зупинки транспортного засобу та огляд в медичному закладі, складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що об`єктивно вказує на безпосереднє вчинення ОСОБА_1 24.04.2020 о 23:25 год адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому належним чином зафіксовано дії водія, а тому даний протокол є належним доказом по справі.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою із зазначенням свідків події.

Він також містить підпис як працівника поліції так і вказаних свідків. Доказів протилежного судді не надано.

Посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як на підставу відсутності складу адміністративного правопорушення, на окремі недоліки оформлення протоколу, а саме: порушення порядку зазначення в протоколі встановлення особи правопорушника, не зазначення в графі «свідки, потерпілі» належність осіб до тих чи інших, відсутність постанов про порушення ПДР, що вказувало б на правомірність зупинки його трранспортного засобу, неточний час зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності дій особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення та відсутності порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді справ про адміністративне правопорушення перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Крім цього, вищезазначені обставини не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження твердження ОСОБА_1 про врахування як доказу другого примірника протоколу серії ДПР 18 № 396305 від 24.04.2020, оскільки останній до суду не надавався та зацікавленість, упередженість працівників поліції, про що також судді доказів не надано.

Твердження про те, що в протоколі серії ДПР 18 № 396305 від 24.04.2020 не вказано чи пропонувалось особі на місці пройти огляд на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, повна назва, серійний номер, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери, згідно з яким ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Доказів того, що ОСОБА_1 заявляв клопотання перед працівниками поліції щодо надання технічних характеристик засобу, яким проводиться огляд, судді не надано.

Зазначення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності про відсутність факту порушення Правил дорожнього руху, відсутності факту зупинки транспортного засобу, факту керування транспортним засобом, упередженість поліцейського при складенні протоколу про адміністративне правопорушення зводяться лише до незгоди з самим протоколом. Конкретних доказів, що підтверджують факти викладені в клопотанні про закриття провадження у справі, судді не надано.

Крім цього, на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 та інші особи, які перебували на місці події, не заперечили факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, не вказав ОСОБА_1 на особу, яка керувала транспортним засобом. При цьому будь-яких заперечень ОСОБА_1 з приводу відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з підстав не керування ним транспортним засобом не виказував ні усно так і не зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зводяться лише до незгоди з складеним протоколом про адміністративне правопорушення, проте не наведено конкретних фактів та доказів, які спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заперечуючи факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав до суду доказів на їх спростування, натомість суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, уповноваженим на складання протоколу доведено.

Саме лише заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності факту вчинення нею адміністративного правопорушення не може бути підставою звільнення її від відповідальності та не може свідчити про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, а тому враховуючи вищевикладене суддя вважає, що підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення не підлягає до задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 в суді повністю доведена наявними матеріалами і в його діях є склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, те що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався та вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 24, 34, 35, 38, 130 ч. 1, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф має бути сплачений в добровільному порядку не пізніше як через 15 днів з дня одержання копії постанови.

У разі несплати штрафу в 15 днів в порядку примусового виконання штраф стягнути в подвійному розмірі в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай