ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/529/20 Справа № 213/336/20 Суддя у 1-й інстанції - Борисова Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Птахокомплекс Дніпровський», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 420 гривні 40 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що 18.01.2020 року о 16.50 год. в м. Кривий ріг, Інгулецький район, пр.. Перемоги, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ISUZU NQR 75P д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, що зафіксовано на бодікамері АЕ 00175. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити.

По суті апеляційної скарги, апелянт зазначив, що вину не визнає, оскільки не вчиняв правопорушення.

На думку апелянта, суд першої інстанції вказуючи на ознаки наркотичного сп`яніння, які є підставою для направлення водія на огляд на стан сп`яніння, не звернув уваги на порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, та сам припустився помилки, оскільки за п. 4 розділу 1 Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння визначено у тому числі: виражене тремтіння пальців рук, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, тоді як працівниками патрульної поліції зазначено у протоколі ознаки, які не передбачені вищезазначеною Інструкцією, що само по собі ставить під сумнів як обґрунтованість фактичних обставин, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, так і законність та обґрунтованість судового рішення.

Зазначає, що його відмова від проходження у встановленому порядку медичного огляду не мала місця, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку він не відмовлявся та не вживав ні алкоголю, ні наркотичних препаратів.

Звертає увагу на те, що пояснення свідків та відеозапис з Бодікамери АЕ 00175 не покладені судом в основу доведеності вини. Крім того, постанова містить недостовірні відомості про надання ним у суді пояснень - жодної повістки чи виклику він не отримував, тоді як відповідно до положень ст. 52 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Справу суд першої інстанції на його думку розглянув з порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП.

Вказує на те, що на бланках Пояснень перед підписом свідків надрукований текст: «Бланк пояснення з моїх слів заповнено вірно. Все написане відповідає дійсності.»

З пояснень та протоколу чітко вбачається, що підписи кожного свідка у протоколі та поясненнях відрізняються.

Разом з тим, у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитані не були. Крім того, суд першої інстанції не викликав та не допитав в якості свідків, працівників поліції.

Вважає, що посилаючись на Направлення 18.01.2020 р. о 17 год. 00 хв, на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, як на таке, що підтверджує порушення мною вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно, його вину у вчиненні передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав йому аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цьому доказі, які саме факти та обставини цей доказ підтверджує, у зв`язку із чим не дав йому відповідної оцінки та прийшов передчасного висновку про наявність у моїх діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Крім того, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, проте залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, та вимоги ст. 256 КУпАП.

Також звертає увагу на те, що пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які викладені на шаблоні, не були написані власноруч свідками, а лише підписані на заповненому бланку після їх складення працівником поліції та є ідентичними за текстом.

Пояснення не містять суті адміністративного правопорушення, не зазначено саме яких подій останні є свідками, а лише зазначено «від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився».

При цьому в поясненнях свідків не зазначено про яку саме відмову вони свідчать: незгоду водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів чи від проведення огляду в закладах здоров`я, а отже останні не підтверджують відмову від проходження огляду саме в медичному закладі.

Відтак, протокол складений з порушенням норм чинного законодавства, а тому є недопустимим доказом та не може братися до уваги при встановленні наявності чи відсутності його вини.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про місце, час та дату слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 18.01.2020, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що 18.01.2020 водій транспортного засобу ISUZU NQR 75P д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого водій ОСОБА_1 18.01.2020 о 17 год. 00 хв. направлявся на огляд до КЗ КПНД ДОР м. Кривий Ріг (а.с. 6);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.7);

- відеозаписом з бодікамери (а.с.10);

Вказані письмові докази є чіткими, узгоджуються між собою та в матеріалах справи відсутні докази, які б їх спростовували.

При проведенні огляду відео запису на диску DVD-R з боді-камери інспекторів патрульної поліції судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував в збудженому стані. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 свідомо відмовився в присутності двох свідків, що підтверджується письмовими поясненнями останніх та зафіксовано на відеозаписі.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів на думку апеляційного суду відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, у своїй сукупності є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП та Інструкції.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч. 1ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції на думку апеляційного суду всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко