Справа № 168/368/20
Провадження № 3/168/83/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року смт. Стара Вижівка

Суддя Старовижівського районного суду Волинської області Назарук О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року о 18 год. 12 хв. ОСОБА_1 на авторозі Т 0309, сполучення с. Дубечне смт. Стара Вижівка керував автомобілем ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що 23 квітня 2020 року він керував автомобілем ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 . На вимогу працівників поліції виконав зупинку транспортного засобу, та пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки з результатом 1,44 проміле. З таким результатом не погодився, тому разом із працівниками поліції проїхали до Старовижівської лікарні. В лікарні результат тесту склав 0,3 проміле. Зазначає, що у лікарні проходив тест тричі з результатом 03 проміле, 02 проміле, 03 проміле відповідно. Крім цього ОСОБА_1 зазначив, що того дня він не вживав спиртних напоїв, а випадково випив трохи бензину, коли заливав його у бак через шланг.

Суд, заслухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність їх у сукупності, прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом серії ДПР18 №218496 від 23 квітня 2020 року; відеозаписом події правопорушення з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 з таких підстав.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події правопорушення з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинки ОСОБА_1 пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки з результатом 1,44 проміле. З таким результатом не погодився, тому разом із працівниками поліції проїхали до Старовижівської лікарні. В лікарні результат тесту склав 0,3 проміле. Однак не знайшли підвердження пояснення ОСОБА_1 щодо кількості проходження тестів у лікарні. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 двічі проходив тест у лікарні з однаковим результатом 0,3 проміле. Крім цього, з відеозапису убачається, що у присутності лікаря нарколога ОСОБА_1 не повідомляв таку причину результатів тесту як випадкове вживання бензину. На глибоке переконання суду лікар нарколог, як спеціаліст міг і був зобов`язаний, після повідомлення такої причини, провести інші процедури, відмінні від продування приладу у лікарні, для встановлення стану і ступеня сп`яніння. Натомість, у суді ОСОБА_2 на одному засідання зазначив про випадкове вживання бензину, на другому засіданні повідомив про випадкове вживання спиртового бензину, при цьому ствердив той факт, що автомобіль, яким він керував, обладнаний газовою системою руху автомобіля. Крім цього, жодних клопотань про перевірку його пояснень щодо результатів огляду у лікарні шляхом допиту медичного персоналу не заявляв, лише повідомляв, що й нього є свідок, який міг підтвердити, що у той день ОСОБА_1 пропонували випити спиртні напої, однак останній відмовився. На переконання суду, наявність таких свідків не може спростувати результати огляду на стан сп`яніння відповідними спеціалістами у медичному закладі.

Оцінюючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, суд виходить з того, що всі доводи ОСОБА_1 були перевірені та проаналізовані судом і їм було надано правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

На підставі наведеного, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладене таке стягнення сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Реквізити сплати штрафу: рахунок отримувача: UА 0003528; код класифікації доходів бюджету: 3762681.

У разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови після набрання нею законної сили, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до частини 2 статті 308 КУпАП у ході примусового виконання постанови суду штраф стягується у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Назарук