ПОСТАНОВА
Іменем України
04.05.2020 р. м. Жмеринка
Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М.,
за участі: прокурора Марунчак Т.А.,
захисника Гаврищука В.М.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , працюючої поліцейським взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ідентифікаційний номер ,
за ч.1 ст.172-6 КпАП України,
ВСТАНОВИВ :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2020 року ОСОБА_1 , являючись відповідно до п.п."з" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, оскільки в період з 09.10.2017 року до 09.02.2018 року перебувала на посаді поліцейського батальону УПП у Вінницькій області з присвоєнням спеціального звання "капрал поліції", в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", о 13 годині 06 хвилин 10.07.2018 року несвоєчасно, без поважних причин подала до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнала. Пояснила, що 09.10.2017 року вона була призначена на посаду поліцейського батальйону УПП у Вінницькій області та з того часу перебувала на курсах початкової підготовки працівників поліції. Внаслідок того, що за результатами навчання на початку лютого 2018 року вона не здала один із екзаменів, її з 09.02.2018 року було звільнено з Національної поліції України за службовою невідповідністю. При звільненні працівником кадрової служби їй не було достеменно роз`яснено необхідність подання щорічної декларації. Лише проходячи навчання, вона до вказаного звільнення не встигла скласти присягу працівника поліції. У червні 2018 року вона вирішила знову подати документи для участі в конкурсі на зайняття вакантних посад УПП у Вінницькій області та 09.06.2018 року подала декларацію кандидата на посаду. Після успішного проходження відбору їй повідомили про необхідність подання декларації за 2017 рік. 10.07.2018 року вона подала декларацію "Після звільнення". Підтримала клопотання свого захисника про закриття провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник Гаврищук В.М. в судовому засідання зауважив, що станом на час свого звільнення 09.02.2018 року ОСОБА_1 ще не склала присягу поліцейського, а відтак фактично не набула статусу поліцейського. Вважає, що у зв`язку з цим вона не була суб`єктом, на якого поширюється положення п.п."з" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції". В період з 09.10.2017 року до 09.02.2018 року ОСОБА_1 не була допущена до виконання функцій поліцейського, а лише проходила курс навчання. Крім цього, на неї не розповсюджувався обов`язок, передбачений ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки період її служби з 2017 року по лютий 2018 року згідно вимог ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" входить до періоду, не охопленого раніше поданими деклараціями, тому дані за 2017 рік підлягали включенню в декларацію, яка подається після звільнення. Зауважив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у несвоєчасному, без поважних причин подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Також звернув увагу на те, що 26.02.2020 року не є датою виявлення адміністративного правопорушення, а 10.08.2018 року не є датою вчинення правопорушення, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. На його думку датою вчинення правопорушення слід вважати 01.04.2018 року після закінчення граничної дати для подання вказаної декларації, а датою виявлення день виявлення несвоєчасного подання без поважних причин декларації згідно рапорту працівника Вінницького управління ДВБ НП від 21.01.2020 року. Натомість здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо своєчасності подання декларацій, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції. Тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку складено не уповноваженою на те особою. Просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Прокурор Марунчак Т.А. у судовому засіданні просила визнати винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.
Заслухавши учасників судового засідання, суддя приходить до такого.
Частина перша статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
У відповідності до положень ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду, подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
За змістом п.п."з" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" визначені особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі поліцейські.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до вимог п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 (Порядку) суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" (Закону) з додержанням таких вимог:
1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч.1 ст.45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Суб`єкти декларування, які не мали можливості до 01 квітня за місцем військової служби подати декларацію за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, подають таку декларацію за звітний рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби чи дня закінчення проходження військової служби, визначеного ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) декларація перед звільненням декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону.
Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону;
3) декларація після звільнення декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації;
4) декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Особи, зазначені в підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, подають в установленому Законом порядку декларацію за минулий рік у разі входження до складу конкурсної або дисциплінарної комісії, утвореної відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону та інших законів України, Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", протягом десяти календарних днів після входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу відповідної комісії, Громадської ради доброчесності;
5) дані про об`єкт декларування, що перебував у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в деклараціях, передбачених у підпунктах 1-4 цього пункту, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду.
Відповідно до вимог частини другої статті 7 та статей 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного та повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення в точній відповідності з законом, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Суддя зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до дміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; а правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Спираючись на положення Закону України "Про запобігання корупції", слід констатувати, що суб`єктом правопорушень, пов`язаних із корупцією, можуть бути тільки ті самі особи, які є суб`єктами корупційних правопорушень. За своїм юридичним складом вчинене такою особою протиправне діяння хоч і не належить до корупційних правопорушень, але вчиняється з використанням службового становища, у зв`язку зі службою. Протиправні діяння цього виду вчиняються також умисно, можуть полегшувати (спрощувати, прикривати) скоєння корупційних правопорушень, а також мати суміжні склади з корупційними правопорушеннями.
У даному випадку ОСОБА_1 належить до суб`єктів правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, оскільки незалежно від обставин нескладення нею присяги поліцейського, про що було заявлено стороною захисту, вона була призначена на посаду, яка належить до переліку осіб, уповноважених на виконання функцій держави, упродовж перебування на якій отримувала певний дохід у виді посадового окладу, обставни чого передбачали її обов`язок подання відповідної декларації.
Проте, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2020 року її звинувачено у неподанні щорічної декларації за 2017 рік.
При цьому матеріали адміністративної справи не містять об`єктивних доказів на підтвердження обставин проходження ОСОБА_1 служби в органах Національної поліції в період з 09.10.2017 року до 09.02.2018 року, згідно наказів повноважних службових осіб або за відомостями трудової книжки. Ними також не є біографічна довідка та службова характеристика останньої, складені 31.01.2020 року старшим інспектором з ОД ВКЗ УПП У Вінницькій області (а.с.18,19), які окремо кожна, не будучи підписаними керівником відповідного органу поліції, є недопустимими доказами.
Натомість з огляду на відсутність заперечень вказаного періоду служби ОСОБА_2 з боку сторони захисту, вбачається, що неподаною нею своєчасно є передусім декларація перед звільненням, оскільки з урахуванням її звільнення з 09.02.2018 року на неї поширювались обов`язки подання декларації в порядку, встановленому положеннями ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" та п.п.2,3 п.5 розділу ІІ вказаного вище Порядку.
При цьому суд визнає необгрунтованим твердження сторони захисту щодо належного виконання ОСОБА_1 обов`язку подання 10.07.2018 року декларації після звільнення, яка на їх думку включає період, не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки декларація перед звільненням є самостійним видом обов`язкового декларування згідно вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", власне яка повинна містити період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та підлягала поданню ОСОБА_1 до НАЗК не пізніше двадцяти днів після її звільнення, тобто в строк до 01.03.2018 року включно. Однак, відомостей про подання ОСОБА_1 саме такого виду декларації з даних щодо скріншоту Єдиного даржавного реєстру декларацій (а.с.11) або вчинення у вказаний строк певнийх дій, спрямованих на її подання, за відомостями представленого НАЗК витягу дій користувача Реєстру декларації на ім`я ОСОБА_1 період з 01.01.2018 року до 01.08.2018 року (а.с.31-32) не містять.
Також несвоєчасно ОСОБА_1 подано 10.07.2018 року декларацію після звільнення за 2017 рік, яка згідно вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" та п.п.3 п.5 розділу ІІ Порядку підлягала поданню нею до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому вона була звільнена, до обмеженого строку якого вказана фактична дата подання цієї декларації не належить, значно його перевищуючи.
Суд визнає неаргументованими твердження ОСОБА_1 щодо недосконалого роз`яснення їй відповідних обов`язків працівником кадрової служби під час її звільнення, оскільки відповідні положення вказаних нормативних актів заздалегідь були опубліковані у засобах масової інформації, а відтак вважаються загальновідомими. Тому вказані доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поважних причин, що зумовили несвоєчасне подання нею зазначених декларацій, не становлять.
Разом з тим, суд з урахуванням вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин несвоєчасного неподання ОСОБА_1 , власне, щорічної декларації визначає відсутнім у її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за відсутності обов`язку подання нею саме такого виду декларації з наведених вище підстав.
Також суд звертає увагу і на те, що статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно п.8 ч.1 ст.11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону. Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
Згідно з ч.2 ст.50 Закону України "Про запобігання корупції" у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5 Розділу ІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗУ №56 від 10 лютого 2017 року, саме НАЗК проводить щодо декларацій такі види контролю, як контроль щодо своєчасності подання, зокрема, на підставі повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали). У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої (их) у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, Національне агентство перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування шляхом пошуку даних у Реєстрі. У випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб`єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб`єкт декларування, та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.
Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо своєчасності подання, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.
Тому протокол №11/2020 про адміністративне правопорушення, складений 26.02.2020 року старшим оперуповноваженим Вінницього управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Петриною П.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, слід вважати таким, що складений не уповноваженою на це особою, у зв`язку з чим даний протокол є недопустими доказом.
Доводи прокурора вказаних висновків суду не спростовують.
Відтак, можливість встановлення поза розумним сумнівом обгрунтованості вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2017 рік не є очевидною, будучи запереченими не лише стороною захисту, а й спростованою сукупністю досліджених в судовому засіданні вказаних вище доказів.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення щодо несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.
Керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.7, 9, 221, п.1 ст.247, ст.252, 266, 279, 283, 284 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.