Справа № 161/654/20 Провадження №33/802/300/20 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Категорія:ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника Сорокопуда М.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 27 березня 2020 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 грудня 2019 року в м. Луцьку по вул. Ранковій, 26 , порушив провадження господарської діяльності, а саме: здійснив господарську діяльність без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами.

У поданій апеляційній скарзі захисник вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях довірителя відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не здійснював інкримінованої діяльності. Також зазначає те, що диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом, однак ні в протоколі, ні в постанові не вказано який нормативний акт передбачає ліцензування. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо нього закрити.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, які апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КУпАП вказаних вимог закону не дотримав в повній мірі.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП визначає відповідальність особи за: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Частина 1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, однак як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду, не вказано конкретно яким саме законом передбачено ліцензування.

Залишив поза увагою суддя місцевого суду і той факт, щов матералах справи відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували навіть про факт збуту.

Фактично, як в протоколі, так і в постанові не сформульована і об`єктивна сторона правопорушення, не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не викладені дані, яким чином ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність, кому та коли надавав послуги.

Факт знаходження міні-АЗС жодним чином не підтверджує здійснення роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи, що при оформленні матеріалів справи не дотримано вимог Закону, не сформульовано склад адміністративного правопорушення за яким, щодо ОСОБА_2 було складено протокол, у з`вязку із чим він не може бути взятий за основу доведеності його вини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості скаржника, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень, оскільки відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294, 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Сорокопуда М.О. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 27 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок