Справа №476/36/20
Провадження № 33/812/142/20
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Морозова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Єланецький районний суд Миколаївської області під головуванням судді Чернякової Наталії Володимирівни у приміщенні цього суду 06 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в Приватному підприємстві «Хлібороб-Агро», визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 018708/71 ОСОБА_2 13 січня 2020 р. о 22.25 год. в с. Федоромихайлівка по вул. Шевченка Єланецького району Миколаївської області керував автомобілем «ВАЗ 2107» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода). Згідно результатів тесту №1525 на алкоголь, здійсненого з використанням технічного приладу Драгер «ARАМ», у присутності двох свідків у ОСОБА_1 виявлено 1,53‰, чим він порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визнав. В судовому засіданні відмовився від дачі пояснень по суті адміністративного правопорушення та обставин справи. Вважав, що протокол складений відносно нього, не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просив повернути матеріали справи до Єланецького ВП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області для належного оформлення.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом до уваги взяті лише написані працівниками поліції матеріали справи, справу було розглянуто без присутності адвоката, свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, направлення на огляд до медичного закладу працівниками поліції не складалось. Крім того, вказує, що в матеріалах справи не містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення протягом року, відсутня довідка про отримання ним посвідчення водія, в самому протоколі, в поясненнях свідків не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння він мав. До того ж, в акті-огляду підписів свідків не має, а самі підписи на поясненнях та в адміністративному протоколі суттєво відрізняються.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Морозова В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджується, що ОСОБА_2 13 січня 2020 р., який раніше протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим допустив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, що підтверджується наявними у справі доказами, які є допустимими, достатніми та належними.

Апеляційний суд не може погодиться з таким висновком суду першої інстанції повністю.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу статей 33-35 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Оскаржена постанова у повній мірі не відповідає виписаним вище положенням.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103), Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№018708/71 від 13 січня 2020 року (а.с. 3), який без зауважень та заперечень підписаний водієм ОСОБА_1 , а також свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13 січня 2020 року (а.с.5); письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 6, 7), даних відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського від 13 січня 2020 року, поясненнями в суді в якості свідка особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_6 , даними тесту №1525 на алкоголь, здійсненого з використанням технічного приладу Драгер «ARАМ» (а.с. 4), довідки т.в.о. начальника Єланецького ВП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області (10) вбачається, що 13 січня 2020 року о 22:25 год. у с. Федоромихайлівка по вул. Шевченка Єланецького району Миколаївської області ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2107» НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції. За підозрою у перебуванні за керуванням автомобілю в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили різкий запах алкоголю з рота, порушення координації рухів та мови ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Такий стан водія було підтверджено оглядом на стан сп`яніння, проведеним у присутності двох свідків за місцем зупинки з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4, 5), а саме - технічного засобу Драгер «ARАМ», номер приладу 3589, за результатом якого в крові ОСОБА_1 виявлено 1,53 ‰ алкоголю. Керування автотранспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 допустив повторно протягом року, у зв`язку з чим був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР№018708/71 від 13 січня 2020 року.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що, дійсно 13 січня 2020 року близько 22 год 25 хвил. керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2107» НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він погодився на такий огляд на місті зупинки і пройшов його за допомогою приладу Драгер у присутності двох свідків. Підтвердив, що під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, але не згоден з рівнем показника алкоголю, зафіксованого прибором Драгер. Не заперечує свою вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та згоден сплатити штраф, але заперечує проти позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм.

Таким чином, у справі достатньо належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і зібрані відповідно до вимог закону, відповідають положенням статті 251 КУпАП того, що ОСОБА_2 13 січня 2020 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує порушення ним вимог пункту 2.9.а Правил.

Однак суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, визнавши ОСОБА_7 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, не врахував належним чином, що за змістом статей 7, 251, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення та підставі доказів, забраних особами, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є вчинення саме повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БР№018708/71 від 13 січня 2020 року (а.с. 3) не містить викладення обставин щодо повторного протягом року вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерстрва внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція), поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Так, до матеріалів справи поліцейським долучено довідку т.в.о. начальника Єланецького ВП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області, із якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно баз даних Національної поліції посвідчення водія отримував, проте був позбавлений права керування транспортними засобами Єланецьким районним судом Миколаївської області від 17 травня 2019 року терміном на 1 рік (а.с. 10).

Тобто дана довідка в порушення наведених вимог Інструкції не містить відомостей, яке і коли правопорушення було вчинено ОСОБА_1 , чи притягнуто його до відповідальності саме за частиною 1 статті 130 КУпАП та по якій справі було прийнято судом рішення 17 травня 2020 року.

За такого апеляційний суд вважає, що доказами у справі не підтверджується вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року порушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а отже і наявність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП.

Проте суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, належним чином не перевірив обставини, які підлягали обов`язковому з`ясуванню, прийняв незаконне та необґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП України, тоді як належними та допустимими доказами у справі доведено, що ОСОБА_2 13 січня 2020 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є підставою для притягнення цієї особи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

За такого апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги та відхиляє інші її аргументи.

Щодо того, що справу було розглянуто без присутності адвоката.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалась до розгляду: на 06 лютого 2020 року, 19 лютого 2020 року, 04 березня 2020 року, 11 березня 2020 року, 26 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 06 квітня 2020 року.

Про дату, час та місце судових засідань кожного разу було повідомлено ОСОБА_1 та його захисника. Відкладення розгляду справи кожного разу відбувалося за клопотаннями ОСОБА_1 або його захисника: для ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції, пошуку захисника, з метою призначення судового засідання в режимі відеоконференції, витребування доказів тощо.

В судовому засіданні 11 березня 2020 року брали участь як ОСОБА_2 , так і його захисник адвокат Морозов В.Ю. Тобто особа, яка притягується до відповідальності, скористалася послугами адвоката.

Однак, в наступні судові засідання захисник не з`являвся.

Тобто особі, яка притягується до відповідальності, була надана можливість реалізувати його права на правову допомогу.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, проаналізувавши обставини справи, поведінку учасників, обґрунтовано розглянув її 06 квітня 2020 року, оскільки подія, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, відбулася 13 січня 2020 року, отже 13 квітня 2020 року спливав строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи судом допитано особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянуто клопотання ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд правильно розцінив заявлені в останньому судовому засіданні ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи як спосіб затягування розгляду справи та зловживання процесуальними правами, що може призвести до необґрунтованого порушення строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 277 КУпАП, та до уникнення відповідальності останнім за вчинене правопорушення, враховуючи строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Крім того в суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, брала участь у судовому засідання разом із захисником.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не допитано інспекторів поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, суперечить матеріалам справи, оскільки в судовому засіданні 06 квітня 2020 року було допитано свідка ОСОБА_6 , який склав протокол про адміністративне правопорушення 13 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

Щодо пояснень свідків, які були присутні при складанні протоколу, то суд вірно взяв до уваги їх письмові пояснення з урахуванням їхніх заяв про неможливість з`явитися до суду. До того ж участь свідків під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння останнім в суді апеляційної інстанції не заперечувалася і підтверджується відеозаписом події з нагрудного реєстратора поліцейського. Посилання апелянта на різницю у підписах свідків у поясненнях і у протоколі про адміністративне правопорушення є припущенням не підтверджено жодним доказом.

Так, твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення особи від керування транспортним засобом, не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи є розписка ОСОБА_8 від 13 січня 2020 року, відповідно до якої останній отримав автомобіль «ВАЗ 2107» НОМЕР_1 і зобов`язався доставити його до місця проживання ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі та в поясненнях свідків не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння він мав під час зупинки транспортного засобу та складення протоколу, спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №018708/71 від 13 січня 2020 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що матеріали справи не містять направлення водія на медичний огляд до медичного закладу, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, суд не приймає до уваги, оскільки після зупинки працівниками поліції 13 січня 2020 року ОСОБА_2 погодився і пройшов у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного приладу Драгер і не висловлював заперечень щодо результатів огляду та не виявляв бажання проходити огляд в медичному закладі. За такого з огляду на приписи Порядку № 1103 та Інструкції не вимагалось направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Також згідно Порядку № 1103 та Інструкції не передбачено підписання акту огляду на стан сп`яніння свідками, а тому відсутність цих підписів не свідчить про наявність порушень в діях працівників поліції.

З огляду на наведене, прийняте суддею рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, є необґрунтованим, а тому постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 необхідно визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справах підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , вчинено 13 січня 2020 року, а рішення у справі прийнято 12 червня 2020 року, тобто після спливу законодавчо встановленого тримісячного строку, протягом якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, у зв`язку із закінченням законодавчо встановлених строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статями 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна