ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/2503/20

Пров. №3/766/1881/20

28 квітня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

встановив:

В протоколі серії БД №239180 від 06.02.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 06.02.2020 року о 04-45 год. за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 169 громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем BMW 530 днз. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом прядку, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи.

Захисник Доготер О.Г. у судовому засіданні, посилаючись на недоведеність факту керування ОСОБА_2 автомобілем на час інкримінованих йому дій та порушення порядку проведення огляду, просила закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні докази, які були досліджені у судовому засіданні:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2020 року;

- пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що стали свідками того, як водію т.з. BMW днз. КНА808 ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» чи проїхати до медичного закладу на освідування, оскільки водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода, але водій від проходження огляду відмовився;

- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження викладених у складеному стосовно ОСОБА_2 протоколі обставин керування ним транспортним засобом до моменту його виявлення поліцейськими, зокрема такі відомості в доданому до протоколу відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського не містяться.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №250844 від 15.09.2019 року свідки керування ОСОБА_2 автомобілем також відсутні.

Натомість, як свідчать зафіксовані відеозаписом відомості, сам ОСОБА_2 ще на момент документування інкримінованих йому дій заперечував факт керування автомобілем та стверджував, що він був пасажиром в ньому, і таке його твердження матеріалами справи не спростовується.

Крім того, за правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 7 розд. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як було зазначено вище, на підтвердження інкримінованих ОСОБА_2 дій до протоколу доданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського №.

Переглядом вказаного відеозапису встановлено розбіжність між зафіксованими ним даними та пояснення свідків, які також додані до протоколу.

Так, згідно пояснень свідків поліцейські пропонували ОСОБА_2 як пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору, так і проїхати для проведення такого огляду до медичного закладу. Натомість, відеозапис свідчить про те, що поліцейські фактично вели розмову з ОСОБА_2 про те, щоб він пройшов огляд на місці зупинки лише за допомогою приладу «Драгер». Відомостей про те, що поліцейські повідомляли ОСОБА_2 про можливість проходження огляду в медичному закладі, відеозапис не містить, як і не містить підпису ОСОБА_2 на Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2020 року, яке додане до протоколу на підтвердження винуватості останнього у вчиненні інкримінованих йому дій.

Крім того, відомості, зафіксовані зазначеним відеозаписом, не дають можливості зробити висновок про те, що під час спілкування поліцейських з ОСОБА_2 з приводу проходження ним огляду були присутні двоє свідків, як того вимагають положення ст. 266 КупАП, оскільки, як свідчить відеозапис, тоді були присутні лише особи чоловічої статі в формі поліцейських та сам ОСОБА_2 ..

Фактично, згідно відеозапису, свідки на місці події з'явилися вже пізніше на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення і поліцейські повідомили їм зміст розмови, яка відбулася між ними та ОСОБА_2 до цього.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усунення вказаних вище розбіжностей між доказами у справі, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідків (шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в матеріалах справи та смс-повідомлень), проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

З огляду на наведене, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких останні були очевидцями обставин, покладених в основу складеного стосовно ОСОБА_2 протоколу, не підтверджені усними поясненнями свідків під час судового розгляду, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Інших об`єктивних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 було порушено вимоги п. 2.5. ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості про керування ним 06.02.2020 року о 04-45 год. автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Н.В. Корольчук