Справа № 487/4121/20
Провадження № 3/487/1559/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Мис Шмідта, Шмідтовського району, Магаданської області, Росія, місце проживання: АДРЕСА_1 , працює виконувачем обов`язків начальника Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради (далі за текстом - КНП «МОКГВВ» МОР»), за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва з Управління Держпраці у Миколаївській області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №МК10173/558/АВ/П/ПТ від 10.07.2020 року, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення 10.07.2020 року о 15:10 годині за адресою: 54058, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Київська, 1, виявлене на предмет додержання вимог законодавства України про працю, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП. В ході інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до п.5.5 Колективного договору між колективом працівників та адміністрацією Миколаївського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни Миколаївської обласної ради на 2017-2020 роки встановлено, що заробітна плата працівникам виплачується двічі на місяць 16 та 30 числа. В порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 115 КзпП, ч. 1, ч. ст. 24 Закону України «Про оплату праці» у КНП «МОКГВВ» МОР» в деяких місяцях 2020 року заробітна плата працівникам виплачувалася з порушенням строків виплати заробітної плати. Так, за другу половину квітня 2020 року 07.05.2020 (відомості виплати заробітної плати, платіжні доручення від 07.05.2020 року №92, №93), за першу половину травня 2020 (аванс) 18.05.2020 року (відомості виплати заробітної плати, платіжні доручення від 18.05.2020 року №115, №116), за другу половину місяця травня 12.06.2020 року (відомості виплати заробітної плати, платіжні доручення від 12.06.2020 року №145, №146), за червень 2020 року виплачено одноразово, 09.07.2020 року частково (не в повному обсязі), (відомості виплати заробітної плати, платіжні доручення від 09.07.2020 року №187, №188). Згідно з поясненнями заступника головного бухгалтера від 09.07.2020 року станом на 01.07.2020 року заборгованість у виплаті заробітної плати перед 259 працівниками КПН «МОКГВВ» МОР» за червень 2020 року складала 1888540 гривень 59 копійок. Після часткової виплати 09.07.2020 року заробітної плати працівникам за червень 2020 року, заборгованість з виплати заробітної плати за червень 2020 року перед 259 працівниками КПН «МОКГВВ» МОР» складає 337910 гривень 91 копійка (пояснення, список працівників КПН «МОКГВВ» МОР» перед якими є заборгованість у виплаті заробітної плати за червень 2020 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплат всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В ході інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України КПН «МОКГВВ» МОР» при звільненні працівників виплати всіх сум, що належать від установи, в день звільнення не провадиться. Так, наприклад, відповідно до Наказу КПН «МОКГВВ» МОР» «Про звільнення» від 16.06.2020 року №176 к/тр працівника ОСОБА_2 звільнено 03.07.2020 року з посади провідного бухгалтера за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з «Табель обліку використання робочого часу за липень 2020р» з відміткою «Бухгалтерія» 03.07.2020 останній робочий день працівника, згідно з розрахунковим листком за липень 2020 року, «Відомість розподілу виплат» від 08.07.2020 року та платіжним дорученням від 08.07.2020 року №183 остаточний розрахунок з даним працівником проведено у сумі 1798 гривень 69 копійок 08.07.2020 року, тобто не в день його звільнення. Згідно з розрахунковим листом працівника ОСОБА_2 за липень 2020 року, «Відомості розподілу виплат» від 08.07.2020 року, даному працівнику при проведенні остаточного розрахунку 08.07.2020 року було нараховано та виплачено заробітну плату за три робочі дні липня 2020 року та нараховано та виплаченого середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП.

ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лушникова В.П., надала письмові заперечення відповідно до яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не визнала та зазначила, що вона приступила до виконання обов`язків начальника госпіталю з 04.06.2020 року, таким чином не може нести відповідальність за порушення строків виплати заробітної плати за квітень та травень 2020 року, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Госпіталь є закладом охорони здоров`я, який отримує кошти з бюджету за надані послуги з медичного обслуговування населення, що перераховуються Національною службою здоров`я України. У випадку затримки надходження коштів з НСЗУ керівник госпіталю не має об`єктивної можливості своєчасно та в повному обсязі виплатити заробітну плату працівникам. У зазначений у протоколі №МК10173/558/АВ/П/ПТ період кошти на виплату зарплати надходили до госпіталю від НСЗУ несвоєчасно та в обсязі, якого недостатньо для виплати зарплати працівникам. Доказів того, що у госпіталю були кошти з бюджету, але заробітна плата не виплачувалась, матеріали про адміністративне правопорушення не містять, у зв`язку з чим провадження по справі має бути закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Для з`ясування обставин за протоколом №МК10173/558/АВ/П/ПТ від 10.07.2020 року у судове засідання викликалась інспектор праці ОСОБА_3 , якою було складено протокол, проте у судове засідання не з`явилась, що не є перешкодою судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та надані заперечення, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що згідно статуту Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради за 2019 року дане підприємство є лікарняним та амбулаторним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги, спрямованої на збереження, поліпшення та відновлення здоров`я ветеранів війни, учасників бойових дій та інших громадян в порядку та на умовах, установлених чинним законодавством України та цим Статутом. Миколаївська обласна рада як засновник здійснює управління підприємством безпосередньо та/або через орган управління, що визначається обласною радою. Підприємство є підзвітним та підконтрольним засновнику. Координацію діяльності підприємства у сфері забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони здоров`я здійснює Миколаївська обласна державна адміністрація.

Згідно акту інспекційного відвідування юридичної особи №МК10173/588/АВ від 10.07.2020 року встановлено, що фінансування витрат на оплату праці працівникам КПН «МОКГВВ» МОР» з квітня 2020 року проводиться Національною службою здоров`я України (далі за текстом НСЗУ). 30.03.2020 року між КПН «МОКГВВ» МОР» та НСЗУ укладено договір №0617-Е420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій на період з 01.04.2020 року до 31.12.2020 року, де КПН «МОКГВВ» МОР» є надавачем послуг, а НСЗУ замовником. За умовами договору надавач послуг зобов`язався надавати медичні послуги, а замовник зобов`язався оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Згідно постанови Верховної Ради України «Про недопущення зупинення функціонування госпіталів ветеранів війни під час запровадження другого етапу медичної реформи» від 16.06.2020 року №706-IX, у зв`язку з неможливістю укладення госпіталями ветеранів війни договору з Національною службою здоров`я України на загальних умовах та з метою недопущення звуження функціональних повноважень і закриття госпіталів ветеранів війни через відсутність належного державного фінансування та обмежені можливості місцевих бюджетів Верховна Рада України рекомендувала Кабінету Міністрів України: 1) відтермінувати перехід госпіталів ветеранів війни на нову систему фінансування через Національну службу здоров`я України строком на один рік; 2) зберегти фінансування госпіталів ветеранів війни шляхом направлення субвенції з державного бюджету через Міністерство охорони здоров`я України.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради №161 к/тр від 04.06.2020 року виконання обов`язків начальника КПН «МОКГВВ» МОР» з 04.06.2020 року було покладено на ОСОБА_1 після увільнення ОСОБА_4 згідно розпорядження №107-рк від 03.06.2020 року.

Після початку виконання обов`язків начальника КПН «МОКГВВ» МОР» ОСОБА_1 звернулась до голови Миколаївської обласної ради (лист від 12.06.2020 року №291/04-04) та заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації (лист від 12.06.2020 року №292/04-04) з повідомленням про те, що за умовами договору КПН «МОКГВВ» МОР» з НСЗУ №0617-Е420-Р000 середньомісячна сума надходжень за глобальною ставкою складає 1267843 гривні 86 копійок, а середньомісячний фонд заробітної платні у 2020 році складає 2044000 гривень. Щомісячний дефіцит коштів на виплату заробітної платні складає 776200 гривень. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила Миколаївську обласну раду, як власника, профінансувати госпіталь на суму 4657200 гривень понад обсяги, що будуть надані НСЗУ за договором, у період з червня по грудень 2020 року.

На звернення ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації було отримано відповідь від 30.06.2020 року №3540-12-14 з посиланням на прийняття 19.06.2020 року Кабінетом Міністрів України постанови №513 «Про внесення змін до Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2020 році» (чинна з 03.07.2020 року), якою передбачене перехідне фінансове забезпечення закладів охорони здоров`я відповідно до укладених договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та вказано, що вже з 1 липня комунальні некомерційні підприємства хорони здоров`я зможуть отримати фінансовий ресурс не нижче рівня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 41 КУпАП встановлена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, що тягнуе за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ч. 1 ст. 41 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Згідно вимог пункту «a» частини 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», особа, яка обвинувачується у вчинення правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Не зазначення в протоколі всіх необхідних відомостей про адміністративне правопорушення позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи достатніх, належних та допустимих доказів, які з урахуванням конкретних, наведених вище обставин, вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення. При цьому суд враховує, що матеріали адміністративного провадження не містять в собі жодних даних щодо того, які саме винні або необережні дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з урахування терміну перебування її на посаді лише з 04.06.2020 року, вжитих нею заходів реагування, фінансування Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради з державного бюджету Національною службою здоров`я України згідно договору №0617-Е420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій та визнання Верховною Радою України у постанові від 16.06.2020 року №706-IX неможливості укладення госпіталями ветеранів війни договору з Національною службою здоров`я України на загальних умовах через відсутність належного державного фінансування та обмежені можливості місцевих бюджетів.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 61, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 187, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.О. Темнікова