Справа № 285/1003/20
провадження в справі 3/0285/608/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2020 року м.Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А. В. , розглянувши матеріали, що надійшли з Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання - АДРЕСА_1 , місце роботи - не працює, РНОКПП не встановлено,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), -

встановила:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2020 року слідує, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду повторно не прибула, про час і місце розгляду протоколу повідомлялася, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надсилала.

Так, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів, а її неявку слід розцінити як намагання уникнути відповідальності.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 183-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Суддею встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП, є триваючим.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованість зі сплати аліментів» № 2234-VII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2234-VII), який набрав чинності 6 лютого 2018 року, КУпАП було доповнено статтею 183-1, яка передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового стягнення.

Відповідно до ч. 11 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до змісту ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» саме за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП України про адміністративне правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходження органу державної виконавчої служби.

В матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, тому відсутні перешкоди для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незважаючи на те, що це різні види юридичної відповідальності.

Так, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 6 від 11.03.2020 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження, копією виконавчого листа у справі № 2-п-1426 ц від 13.07.2006 року, яким визначено розмір аліментів в сумі 50 грн. щомісячно, розрахунком заборгованості по аліментах станом на 01.03.2020 року в загальній сумі 8200 грн.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення приймаю до уваги особу правопорушника, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, буде достатньо та необхідно для здійснення виховного впливу на порушника та для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 4 ст. 283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Керуючись статтями 26, 33-35, 40-1, 183-1, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 183-1 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 ( чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя А.В.Михайловська