Справа № 750/1501/20 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/4823/143/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

з участю: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Кушнеренка Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 30 січня 2020 року, о 02 год. 34 хв. в м. Чернігові по вул. П`ятницькій, 50 керував автомобілем «Chrysler 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що у зв`язку із запровадженням карантинних заходів ОСОБА_1 не мав змоги довідатися про розгляд справи та вжити заходів для її відкладення, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату судового засідання, постанову суду не отримував, а дізнався про його притягнення до адміністративної відповідальності через представника, який 23.04.2020 року ознайомився з матеріалами справи. На думку захисника, суд прийшов до передчасного висновку, адже в повному обсязі не дослідив всі обставини справи. В той час, коли підійшли працівники поліції, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а транспортний засіб не рухався, а стояв. Вказує на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння. Зауважує, що у ОСОБА_1 не було вилучено жодних документів на право керування транспортним засобом та автомобіль. Наголошує на відсутності підстав для направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння. На думку захисника, Акт медичного огляду № 90 від 30.01.2020 року заповнений із порушенням вимог п. 18 Розділу 3 Інструкції, є недійсним. Також зазначає, що з Акту неможливо визначити, які саме речовини знайдено в організмі ОСОБА_1 та концентрацію наркотичних речовин в організмі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, допитавши свідка, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 404887 від 18 лютого 2020 року (а.с.5), ОСОБА_1 30 січня 2020 року, о 02 год. 34 хв. в м. Чернігові по вул. П`ятницькій, 50 керував автомобілем «Chrysler 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, з яким гр. ОСОБА_1 не погодився.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу цією Інструкцією не передбачене.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 січня 2020 року, виданого лікарем-наркологом Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня наркологічне диспансерне відділення, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 7).

За таких підстав, доводи апелянта про неправильність проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушеннями, є безпідставними, а твердження апелянта про такі порушення є маніпулюванням поняттями і судом апеляційної інстанції відхиляються.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП у Чернігівській області ДПП Кустенка О.С., який зазначив, що під час несення служби в екіпажі № 105 18.02.2020 року за місцем проживання гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , виявлено вдома та повідомлено, що відповідно до Висновку ЧОПНЛ № 90 від 30.01.2020 року гр. ОСОБА_1 30.01.2020 р., о 02 год. 34 год., керував автомобілем «Chrysler 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Гр. ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами, а також в його присутності було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водійське посвідчення у нього не вилучалось, оскільки на момент складання протоколу гр. ОСОБА_1 повідомив, що не має його при собі. ОСОБА_1 був ознайомлений з місцем та часом розгляду справи, про що підтвердив своїм підписом, а також в графі пояснень зробив запис, що не згоден та підтвердив підписом. Гр. ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу.(а.с.8).

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, що забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції досліджені, їм надана правильної оцінки.

Твердження апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не згодний з висновком медичного огляду, апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законів та підзаконних актів. Підстав вважати висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 30.01.2020 р. недопустимим доказом немає.

Твердження захисника щодо порушення поліцейським процедури направлення та огляду на стан сп`яніння безпідставні, оскільки не проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння на місці, не забороняє проведення огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі, а як видно з відеозаписів, наданих поліцією, ОСОБА_1 погодився на його огляд на стан сп`яніння саме в медичному закладі.

В апеляційній скарзі ставиться питання щодо відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння.

Перевіряючи цей довід скарги, апеляційний суд витребував з КНП Чернігівська обласна наркологічна лікарня направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2020 року. Належним чином завірена копія цього документа була судом отримана і таким чином, спростовані твердження апеляційної скарги в цій частині. З повторно доданих цією лікарською установою належним чином завірених копій документів про медичний огляд ОСОБА_1 беззаперечно можна зробити висновок про перебування його в стані наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а сам транспортний засіб не рухався, а стояв, також не заслуговують на увагу.

Допитаний в апеляційному суді поліцейський взводу № 1 роти № 2 БУПП у Чернігівській області ДПП Кустенко О.С. дав показання, що знаходячись на патрулюванні 30 січня 2020 року, о 02 год. 34 хв., в м. Чернігові по вул. П`ятницькій буд. 50, він звернув увагу на автомобіль «Chrysler 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , коли той почав від`їжджати від стоянки, на якій він був припаркований неправильно. За кермом даного автомобіля знаходився гр. ОСОБА_1 , відносно якого і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідженим відеозаписом з камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 сам не заперечував, що він їде перепаковуватись. Сам він в цей час перебував за кермом автомобіля. Відеозапис, наданий поліцією, є доволи тривалим, містить в собі процедуру спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, під час якого він не висловлював заперечень з приводу того, що автомобілем не керував, а лише в ньому знаходився. Отже, в судовому засіданні однозначно встановлено факт керування автомобілем ОСОБА_1 у вказаний час.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що Акт медичного огляду № 90 від 30.01.2020 року заповнений із порушенням вимог п. 18 Розділу 3 Інструкції з оформлення матеріалів № 1395, а саме є нерозбірливим, а тому є недійсним, а також щодо неможливості визначити, які саме речовини знайдено в організмі ОСОБА_1 та концентрацію наркотичних речовин в організмі не є слушними, оскільки автор апеляційної скарги у такий спосіб висловлює свою незгоду з оскаржуваним судовим рішенням.

Твердження в апеляційній скарзі про неналежне повідомлення про дату судового засідання та порушення права на захист не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні повістки про виклик до суду ОСОБА_1 саме на адресу, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 10,12,15), справа двічі судом була відкладена, проте судові повістки були повернуті з відміткою інші причини повернення з уточненням адресат відсутній. Будь-якої іншої адреси щодо місця реєстрації чи проживання по справі не зазначено. Вказане свідчить про небажання ОСОБА_1 з`являтись до суду та уникнення ним правосуддя шляхом затягування судового розгляду.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме унаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, а також з причини того, що ОСОБА_1 не був присутнім в засіданні суду першої інстанції при оголошенні судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе поновити скаржникові строк на його звернення до суду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення , апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк захиснику Кушнеренку Є.Ю. на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Кушнеренка Є.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко