ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 Справа №607/4817/20

Провадження № 3/607/1904/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, приватного підприємця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №ТР517/413/АВ/П/2ПТ, приватний підприємець ОСОБА_1 , під час здійснення підприємницької діяльності за місцем її здійснення упродовж 2018-2019 років та січня 2020 року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- в порушення вимог ч.1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, ФОП ОСОБА_1 не надано належним чином оформленого трудового договору, укладеного в письмовій формі з працівником ОСОБА_2 та засвідченого підписами обох сторін;

- в порушення вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, працівника ОСОБА_2 допущено до роботи лікаря без оформлення трудових відносин.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП не визнала, та пояснила, що ОСОБА_2 протягом певного часу намагалась влаштуватись на роботу лікаря ультразвукової діагностики. В грудні 2019 року її прохання було задоволено та запропоновано з 10 грудня 2019 року написати заяву та приступити до роботи. ОСОБА_2 , зіславшись на сімейні обставини, пояснила, що 10 грудня 2019 року на роботу вийти не зможе, а приступить до роботи 16 грудня 2019 року. На роботу ОСОБА_2 прийшла 16 грудня 2019 року та принесла заяву про прийняття на роботу тому і було надіслане повідомлення в ДФС. Заява ОСОБА_2 через неуважність адміністратора не збереглась. Тобто, 16 грудня 2019 року - це фактична дата коли ОСОБА_2 приступила до роботи. 16 грудня 2019 року ОСОБА_2 провела ультразвукове дослідження пацієнтки та допустила грубі порушення, після чого 20 грудня 2019 року вона повторно допустила грубу помилку. В результаті чого їй було висловлено незадоволення її роботою. Тоді вона написала заяву про звільнення з 31 грудня 2019 року. При вирішені питання про прийняття її на посаду 10 грудня 2019 року вона особисто заповнила картку форми п-2, адміністратору було дано вказівку підготувати трудовий договір за її заявою, а їй було сказано прийти та підписати угоду яка знаходилась у адміністратора, але після конфлікту який виник 16 грудня 2019 року та 20 грудня 2019 року, ОСОБА_2 на роботу не виходила, а тому і не підписала трудовий договір.

Захисник Рукавець О.В. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та просить провадження в цій справі закрити.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Так, відповідно до ч. 3 ст.41 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 КУпАП є встановлені законодавством права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці, на соціальний захист у випадку втрати годувальника чи працездатності, та інші права відповідно до чинного законодавства.

Об`єктивна сторона виражається у вчиненні порушення вимог законодавства про працю, тобто полягає у фактичному допуску до роботи працівника без належного оформлення трудових відносин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ТР517/413/АВ/П/2ПТ, ОСОБА_1 ставиться у вину дві дії, які, на думку особи, що складала вказаний протокол, підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Перше - відповідно до наказу ФОП ОСОБА_1 № 3-К від 13 грудня 2019 року, ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду лікаря з 16 грудня 2019 року за умовами трудового договору на основне місце роботи. Проте, при проведенні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надано копію документа під назвою «Трудового договору 1 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» від 16 грудня 2019 року, який підписаний ФОП ОСОБА_1 , однак не містить підпису працівника ОСОБА_2 .

На підтвердження цього, до протоколу долучено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ТР517/413/АВ від 02 березня 2020 року, в якому зафіксовано порушення, які були виявленні під час інспекційного відвідування приватного підприємця ОСОБА_1 ; копію виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець з 06 квітня 2014 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 26 лютого 2020 року, в яких вона описує порушення трудового законодавства щодо неї ФОП ОСОБА_1 ; копію наказу №3-к ФОП ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 16 грудня 2019 року на посаду лікаря за умовами трудового договору; копію трудового договору №1 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 16 грудня 2019 року, який підписаний ФОП ОСОБА_1 , однак не містить підпису працівника ОСОБА_2 ; повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 , сформоване ФОП ОСОБА_1 15 грудня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із вказаних документів вбачається, що ФОП ОСОБА_1 , при прийнятті на роботу ОСОБА_2 16 грудня 2019 року, було видано наказ та повідомлено Державну податкову службу, а отже, вжито заходів для забезпечення працівника належними йому правами щодо охорони праці. Зазначене також свідчить, що у ФОП ОСОБА_1 не було умислу на використання праці ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин.

Друге - відповідно до наказу ФОП ОСОБА_1 № 3-К від 13 грудня 2019 року, наданого нею при проведенні інспекційного відвідування, ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду лікаря з 16 грудня 2019 року за умовами трудового договору на основне місце роботи, однак ФОП ОСОБА_1 не надано трудового договору, укладеного в письмовій формі з працівником ОСОБА_2 та засвідченого підписами обох сторін. Повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 подане до ГУ ДПС у Тернопільській області (Бучацький район) 15 грудня 2019 року о 23 год. 18 хв. Згідно витягу з трудової книжки ОСОБА_2 , її прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_1 на посаду лікаря ультразвукової діагностики 10 грудня 2019 року відповідно до наказу № 6 від 10 грудня 2019 року. При цьому, вказаного наказу, трудового договору та повідомлення про прийняття її на роботу до територіального органу ДПС за місцем реєстрації з 10 грудня 2019 року, ФОП ОСОБА_1 не надано.

Крім цього, в акті інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ТР517/413/АВ та в протоколі про адміністративне правопорушення №ТР517/413/АВ/П/2ПТ міститься посилання на письмові пояснення ОСОБА_2 , які також долучені до матеріалів справи. Згідно цих письмових пояснень, вона працювала у ФОП ОСОБА_1 на посаді лікаря ультразвукової діагностики з червня 2018 року до 31 грудня 2019 року. Місце роботи знаходилось по вул. Петлюри, 4 та по вул. Мазепи, 1 у місті Тернопіль (медичний кабінет «Неомед»), також проводила ультразвукове обстеження у м. Ланівці та м. Почаїв. Графік роботи визначався ФОП ОСОБА_1 з понеділка по п`ятницю з 9.00 до 18.00, в суботу працювала за змінним графіком. Оплата праці складала 30 % від вартості обстеження. Заробітну плату отримувала готівкою від ФОП ОСОБА_1 , як правило два рази в місяць, при цьому жодних документів не підписувала. При прийнятті на роботу проходила співбесіду у ФОП ОСОБА_1 , після чого проходила курси у м. Рівне з лютого по травень 2018 року. Після проходження курсів почала працювати у ФОП ОСОБА_1 і надана їй трудову книжку. 16 грудня 2019 року написала заяву про звільнення з 31 грудня 2019 року за угодою сторін, працювала до 31 грудня 2019 року, в січні 2020 на роботу не виходила. Згідно запису в трудовій книжці, яку їй було вручено 13 січня 2020 року адміністратором ОСОБА_3 Н ОСОБА_4 , її прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_1 на посаду лікаря ультразвукової діагностики 10 грудня 2019 року відповідно до наказу № 6 від 10 грудня 2019 року та звільнено із займаної посади 10 січня 2020 року відповідно до наказу № 1 від 10 січня 2020 року, вказані записи засвідчено підписом та печаткою ФОП ОСОБА_1 .

До матеріалів справи також долучено копії документів про проведення УЗ обстеження внутрішніх органів пацієнтів, підписаних та засвідчених печаткою лікаря ОСОБА_2 на бланку «Неомед» від 06 серпня 2018 року, від 05 липня 2019 року, які були надані нею при інспекційному відвідуванні та копія трудової книжки ОСОБА_2 із відповідними записами про прийняття її на роботу до ФОП ОСОБА_1 та звільнення з роботи.

На спростування зазначених тверджень, захисником долучено до матеріалів справи копію особової картки працівника, яка заповнена власноручно ОСОБА_2 16 грудня 2019 року, проставлено її підпис та зроблено відмітку про прийняття її на роботу 16 грудня 2019 року.

Крім цього, захисником надано на огляд журнал реєстрації ультразвукових досліджень, згідно якого дослідження ОСОБА_5 від 06 серпня 2018 року та ОСОБА_6 від 05 липня 2019 року відсутні. Цей журнал прошнурований та пронумерований. Витяг із копіями за відповідні дати долучено до матеріалів справи.

Також, ОСОБА_1 пояснила, що 16 грудня 2019 року був першим робочим днем для ОСОБА_2 .

Зазначене спростовує твердження, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення №ТР517/413/АВ/П/2ПТ та поясненнях ОСОБА_2 , що остання була допущена до роботи у ФОП ОСОБА_1 до 16 грудня 2019 року.

Отже, до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП не долучено доказів, які б вказували на те , що нею було допущено до роботи працівника без укладення трудового договору. Помилки, допущені при заповненні трудової книжки ОСОБА_2 та відсутність її підпису на трудовому договорі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та не свідчать про умисел ФОП ОСОБА_1 використати найману працю без оформлення працівника, відповідно до вимог КЗпП України.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 41, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.41 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна