Справа № 539/1880/20
Провадження № 3/539/544/2020

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі судового засідання Павличенко О.А.,

з участю : прокурора Компанійця М.А.,

особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника Кіча В.В.,

розглянувши адміністративні матеріали, який надійшли від управління стратегічних розслідувань в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Скибинці Чорнухинського району, громадянку України, депутата Лубенської міської ради, директора КП «Ритуалсервіс», мешканку АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 26.06.2020 року від управління стратегічних розслідувань в Полтавській області надійшло два протоколи про адміністративне правопорушення № 195 та №196 від 25 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КпАП України.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого відповідно п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія зазначеного закону, порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.28, ч.1 ст.35 ЗУ «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто публічно особисто не повідомила 24.03.2020р. сесію Лубенської міської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів та проголосувала за звільнення близької особи своєї доньки від орендної плати за користування майном комунальної власності на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів.

У протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що : своїми діями, які полягали в не повідомленні про наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; своїми діями, які полягали в прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (проголосувала за звільнення близької особи своєї доньки від орендної плати за користування майном комунальної власності на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів) скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнала та пояснила, що рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року було не актом індивідуальної дії, а нормативно-правовим актом, яке стосувалося невизначеного кола осіб без вказання їх адрес, імен, не стосувалося конкретного суб`єкта, з яким ОСОБА_1 пов`язана сімейними відносинами, тому вона навіть не усвідомлювала, що тут може виникнути конфлікт інтересів. На даному питанні вона чітко розуміється, оскільки раніше міська рада приймала рішення щодо її дочки ОСОБА_2 та вона при цьому діяла відповідно до вимог чинного законодавства і утримувалася від участі в розгляді питань відносно її дочки та відповідних голосуваннях.

Захисник Кіча В.В. пояснив, що рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року було не актом індивідуальної дії, а нормативно-правовим актом. В свою чергу правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, що не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований. Діючим законодавством поняття нормативно-правового акту і індивідуального акту визначено у ст. 4 КАС України, а саме цитата з вказаного Закону: «нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правша регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк». Беручи до уваги вищевказане і якщо розглянути рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року саме в ракурсі до яких самоврядних актів можна його віднести, то резюмувати можна лише в такому контексті : рішення про звільнення орендарів від орендної плати за користування майном комунальної власності на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів відноситься до нормативно-правового акту. Останнє дає всі підстави вважати про відсутність під час голосування у ОСОБА_1 приватного інтересу, оскільки рішення міської ради стосувалося не конкретного суб`єкта, з яким ОСОБА_1 пов`язана сімейними відносинами. ОСОБА_1 , як депутат Лубенської міської ради, діяла виключно в інтересах членів територіальної громади міста. Більше того, в режимі потенційної пандемії, в той час коли суб`єкти господарювання несуть колосальні збитки, а рядові працівники перебувають під загрозою втрати робочого місця - право і обов`язок депутата міської ради вжити всі можливі заходи для запобіганню подібних негативних наслідків. Саме у такий належний спосіб і діяла ОСОБА_1 приймаючи участь у голосуванні за підтримання проекту рішення від 24 березня 2020 року позачергової 51 сесії сього скликання Лубенської міської ради Про звільнення орендарів від орендної плати за користування майном комунальної власності на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому вона підллягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповіджальності, прокурора, захисника, дослідивши надані суду матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

На підставі ч. 1 і 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об"єктивне з"ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень ВССУ від 23.05.2017р. - при розгляді справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів) суди мають враховувати необхідність наявності фактів, встановлення яких має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;?

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Згідно примітки ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і у ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Тобто це означає, що кожен службовець при виконанні своїх повноважень повинен брати до уваги увесь спектр своїх не лише правових (юридичних), а й соціальних (приватних) відносин, які зумовлюють виникнення майнового чи немайнового інтересу. Законом № 1700 не встановлюється заборон чи обмежень на наявність приватного інтересу (приватного життя), як такого. Йдеться про дотримання правил етичної поведінки службовця та відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об`єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових повноважень.

Службове повноваження, представницьке повноваження. Тут мається на увазі, що коло службових повноважень наводиться у посадових інструкціях, трудових договорах та законах України. У цьому контексті потрібно зазначити, що особа повинна розуміти обсяг своїх повноважень, визначених не лише одним договором чи інструкцією, а можливо, й іншими законами, у тому числі й антикорупційними.

Наявність протиріччя між інтересом та повноваженнями для реального конфлікту інтересу та можливість виникнення в майбутньому для потенційного конфлікту інтересу. Наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо шляхом порівняння повноважень та існуючого в особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою. Важливо розуміти, що конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли в особи є чи настане в майбутньому приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність рішення, і при цьому така службова особа не має дискреційних повноважень або будь-яких інших можливостей, що дозволяють надати комусь перевагу

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (чч.4, 6 ст.49 закону №280/97-ВР).

Відповідно до ч.1 ст. 19, ч.1 ст. 20 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", ч.6 ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить.

На сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

ОСОБА_1 , як депутат Лубенської міської ради, голосувала за прийняття рішення Рішення від 24 березня 2020 року позачергової 51 сесії сього скликання Лубенської міської ради Про звільнення орендарів від орендної плати за користування майном комунальної власності на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів, яке відноситься до нормативно-правового акту, а не індивідуального акту, дане рішення не містить конкретного переліку об`єктів, адрес цих об`єктів чи осіб, на яких поширюється дане рішення, тобто участь у такому голосуванні є здійсненням депутатом його представницьких повноважень, а не вирішення приватного інтересу.

Наявного конфлікту інтересів при голосуванні за рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року у ОСОБА_1 не було, оскільки рішення не містило конкретних преференцій чи протекцій безпосередньо для членів її сім`ї; участь у голосуванні під час ухвалення рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року ОСОБА_1 виступала як член представницького органу, а саме рішення стосувалося умов ведення господарських відносин певної категорії підприємців, а не конкретного суб`єкта; приймаючи участь у голосуванні і висловлення своєї позиції ОСОБА_1 виходила з інтересів членів територіальної громади міста Лубни, які створивши робочі місця у ввірених їм суб`єктах господарювання використовують об`єкти нерухомого майна комунальної власності.

Крім цього, рішення Лубенської міської ради від 24.03.2020 року не є рішенням прямої дії щодо звільнення конкретних орендарів від аредної плати за користування конкретним комунальним майном, оскільки його пунктом 2 вирішено Управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, комунальним підприємствам, установам та організаціям, які є орендодавцями комунального майна припинити нарахування опрендної плати щодо об`єктів, визначених у п.1 даного рішення та не стягувати з орендарів неустойку за несвоєчасну сплату або сплату не в повному обсязі орендної плати, нарахованої за період дії карантину, визначеного у п.1 даного рівшення.

Рішення Лубенської міської ради від 24.03.2020 року містить обмеження щодо його застосування відносно певних договорів оренди комунального майна щодо яких встановлено пільгову орендну плату, які вказані у п.3 даного рішення.

Також, договір оренди від 3.01.2017 року №25, укладений між Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради та ФОП ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_1 , на строк з 01.02.2017 року з дією до 03.12.2019 року. Напданий до суду розрахунок орендної плати, яку має сплачувати орендар ФОП ОСОБА_2 , як додаток №2 до договору, стосується саме періоду дії договору з 01.02.2017 до 03.12.2019 року.

Хоча вказаний договір містить положення щодо його пролонгації, разом із тим у матеріалах справи не міститься даних про те, що даний договір продовжив свою дію на новий строк, в тому числі діяв на час прийняття 24.03.2020 року рішення Лубенською міською радою. У п.12.3 договору вказано, що він може бути пролонгований у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності договір вважається пордовженим на той самий термін. Викладене має бути підтверджено підписанням додаткової угоди до договору, яка є невід`ємною частиною договору та після обов`язкового погодження з органом, уповноваженим управляти об`єктом оренди.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

В судовому засіданні не знайшло підтвердження існування умислу у ОСОБА_1 в умисному неповідомленні про реальний конфлікт інтересів та в умисному прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки Рішення Лубенської міської ради від 24 березня 2020 року стосувалося невизначеного кола осіб (без вказання адрес, імен, тощо), а не стосувалося конкретно визначених суб`єктів чи орендованих об`єктів.

Пояснення особи, щодо якої складено протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 на стадії складання протоколів про адміністративні правопорушення у тій частині, що вона не голосує та не голосувала на сесіях міської ради по будь-яких питаннях, що стосуються її дочки ОСОБА_2 є стабільними впродовж всього часу розгляду справи та відповідають її поясненням, наданим в судовому засіданні.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, яка має пріоритет над національним законодавством і згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

На підставі викладеного в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому адміністративна справа відносно неїо підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КПАП України закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко