Справа № 161/5923/20 Провадження №33/802/551/20 Головуючий у 1 інстанції:Пушкарчук В. П.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 - Грибан Ж.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Грибан Жанни Володимирівни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Грибан Ж.В. 17 липня 2020 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність в частині накладення стягнення, просить скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.22 цього ж Кодексу, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, в апеляції не оскаржується.

Водночас, апелянт в апеляцій скарзі заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення вважаючи, що строк було прощено з поважних причин. Як на підставу поважності пропуску такого строку, захисник посилається на те, що її довіритель при розгляді справи судом першої інстанції 16 червня 2020 року присутній не був і судове рішення постановлено у його відсутності, копію якого він отримав лише 06 липня 2020 року. Вважає, що саме з цієї дати слід рахувати десятиденний строк апеляційного оскарження судового рішення в даній справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Грибан Ж.В., яка апеляцію підтримала, а також перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Вважаю, що слід врахувати доводи апелянта та поновити їй строк апеляційного оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з апеляційної скарги, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови захисник Грибан Ж.В. вказує про те, що справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , і при призначенні йому адміністративного стягнення судом не було враховано тих обставин, що він є єдиним працюючим членом сім`ї, і на його утриманні перебуває дружина, яка тривалий час ніде не працює, а також матір пенсійного віку, яка отримує лише пенсію та потребує постійного медикаментозного лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Не враховано судом і того, що єдиним доходом ОСОБА_1 є його діяльність із перевезення вантажів автомобілем, а позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до неможливості отримання ним доходів та відповідно утримання родини.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із положеннями ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

А тому, законні підстави для скасування оскаржуваної постанови судді в частині накладення адміністративного стягнення з мотивів яких просить апелянт, відсутні.

Водночас, апеляційний суд не вбачає підстав для можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст.22 КУпАП, оскільки інкриміноване йому адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та відповідно несе підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Беручи до уваги вищенаведене, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, як це передбачено положеннями ст.33 цього Кодексу.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення та можливості його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Постанова судді Луцького міськрайонного суду від 16 червня 2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Грибан Жанні Володимирівні строк апеляційного оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Грибан Жанни Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк