Справа № 755/4965/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановила:

згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 350340 від 25 березня 2020 року, ОСОБА_1 24 березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2, неналежним чином виконував батьківські обов`язки, що призвело до залишення домівки неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що 24 березня 2020 року його дочка- ОСОБА_2 вийшла погуляти з подружками, десь о 17 год 00 хв, після чого додому ночувати не повернулась на телефонні дзвінки не відповідала. Через зникнення його малолітньої доньки, він звернувся у поліцію. 25 березня 2020 року дочка повернулась додому та розповіла йому, що залишилась ночувати у подруги, оскільки не хотіла повертатись додому. Вихованням дочки він займається, знає про те, де вона і з ким проводить час. Це випадок був одиничним, вони з дочкою порозумілись. Вирішення справи про адміністративне правопорушення залишив на розсуд судді.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла такого висновку.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 254 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, який повинен бути складений у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: серії АПР18 № 350340 від 25 березня 2020 року, ОСОБА_1 24 березня 2020 року, приблизно о 20 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_2, неналежним чином виконував батьківські обов`язки, що призвело до залишення домівки неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

У той же час у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 350340 від 25 березня 2020 рокузазначено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки, що призвело до залишення домівки неповнолітньою донькою ОСОБА_2 .

Ухилятись - це намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось; уникати.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 виконувала батьківські обов`язки, проте неналежним чином, що може свідчити про інший спосіб виконання, а ніж традиційно передбачений.

Слід зазначити, що вимогами ч. 1 ст. 184 КУпАП не передбачена відповідальність за неналежне виконання, а передбачена відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, тобто відповідальність передбачається за таку поведінку, яка свідчить, практично, про невиконання батьками, або особами, які їх замінюють, зазначених обов`язків.

У рішенні по справі «Karelin v. Russia» no. 926/08 ECHR від 20 вересня 2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Наведене доводить, що саме з протоколу про адміністративне правопорушення суддя має встановити сукупність достатніх даних, які дозволяють зробити обґрунтований, коректний висновок про ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Крім того, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах долучених до нього не вдається за можливе встановити той факт, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання його батьківських обов`язків, зокрема, щодо виховання його доньки ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR 14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 184, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко