Справа №766/7820/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

в с т а н о в и в:

08.07.2020 р. до суду після доопрацювання надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до розпорядження №01-09/3192/20 від 08.07.2020 р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказані матеріали передано на розгляд судді Валігурській Л.В.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №720384 ОСОБА_1 09.05.2020 р. близько 12:40 години, на території Парку «Слави» в м. Херсоні біля монументу вічного вогню організував проведення масового заходу та зібрання громадян, чим порушив вимоги підпункту 7 пункту 2 Постанови КМУ №221 від 11.03.2020 р.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої письмові заперечення, в яких зазначав, що протокол не містить посилання на нормативний акт, який ним було порушено. В свою чергу посилання на постанову КМУ №221 не має жодного відношення до порушення умов карантину. Матеріали справи не містять доказів про те, що ним було організовано збори і не зазначено жодного свідка заходу, відомості про який містить протокол. Долучені ж до протоколу фото постів з персональної сторінки у соціальній мережі Facebook ОСОБА_1 не стосуються обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення за вказаним протоколом за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки він нікого не запрошував прийти до Парку Слави, не організовував жодних масових заходів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №720384 від 09.05.2020 р., за змістом якого встановлено час (09.05.2020 р. близько 12:40 години), місце (територія Парку Слави біля монументу вічного вогню) та обставини (організував проведення масового заходу та зібрання громадян) вчиненого порушення, а також визначено, що ОСОБА_1 допущено порушення підпункту 7 пункту 2 Постанови №221;

- рапортом ДОП ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Шершня М.В., з якого вбачається, що 09.05.2020 р. під час несення служби на території Парку Слави біля монументу вічного вогню до нього звернулася ОСОБА_2 та вказала на чоловіка, який відповідно до публікації в мережі «Інтернет» в соціальній мережі «Фейсбук» закликав громадян на масове зібрання та безпосередньо о 12:40 годині, використовуючи гучномовець зібрав громадян у кількості більше 10 осіб, при цьому знаходився без вдягнутого засобу індивідуального захисту;

- копіями фотознімків, на яких зображено групу людей, особи яких не встановлено, як і відсутні посилання на дату та час знімку, а також роздруківками постів з персональної сторінки ОСОБА_1 у соціальній мережі «Фейсбук», які містять відомості про запрошення до участі в «Автопробігу».

Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу серії АПР18 №720384 від 09.05.2020 р. вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення вимог підпункту 7 пункту 2 Постанови №221. Проте Постановами КМУ під №221 є: Постанова КМУ від 18.03.2020 р. №221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» або Постанова КМУ від 06.03.2019 р. №221 «Про затвердження Положення про спеціальну школу та Положення про навчально-реабілітаційний центр», які жодного відношення до порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не мають.

Отже, уповноваженою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було визначено нормативний акт, порушення якого допустив ОСОБА_1 , що виключає можливість інкримінування йому порушення вимог ст. 44-3 КУпАП. З огляду на викладене, можна дійти висновку, що такий доказ на обґрунтування вини ОСОБА_1 як протокол про адміністративне правопорушення не може бути розцінений як належний та допустимий на підтвердження наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Крім того, оцінюючи долучений до матеріалів справи рапорт інспектора поліції слід зауважити таке. Згідно позиції, висловленій в постанові Верховного суду у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020 р., оскільки поліцейський є зацікавленою особою, його рапорт не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, тому вищезазначений рапорт на обґрунтування вини ОСОБА_1 суд до уваги прийняти також не може.

Суд не приймає до уваги долучені до протоколу про адміністративне правопорушення копії фотознімків, на яких зображено групу людей, оскільки вони не містять ані дати, ані часу, ані року створення знімку. Крім того, не містять беззаперечної інформації про те, хто на ньому зображений і з якого приводу виникло масове зібрання людей і чому саме ОСОБА_1 визначений як ініціатор вказаного зібрання. З цього приводу слушним є зауваження ОСОБА_1 , що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, уповноважена особа не скористалась своїм правом на проведення опитування свідків та долучення їх пояснень до матеріалів справи.

Оцінюючи роздруківки постів з персональної сторінки ОСОБА_1 у соціальній мережі «Фейсбук», приходжу до висновку, що останні також не містять жодних відомостей щодо дати їх створення, крім того зміст останніх жодним чином не стосується масового заходу в парку «Слави» в м. Херсоні біля монументу «Віному вогню», про організацію якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Оцінюючи встановлені факти, суд враховує окрім викладеного таке.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30.05.2013 р.», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 44-3, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В. Валігурська