Єдиний унікальний номер 243/1374/20
Номер провадження 33/804/267/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участю секретаря судового засідання Ільяшенка С.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року, о 09 годині 45 хвилин, біля СТО «Талісман», розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О. Тихого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом КАМАЗ 53213, д.н.з НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння(запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей). Від продуття технічного приладу алкотестер «Драгер» 6810 та від проходження медичного огляду в медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, закрити провадженні у справі стосовно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що під час розгляду справи судом порушено норми матеріального та процесуального права. Судом не надано належної оцінки наявним доказам у справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що судом розглянуто справу за його відсутністю, що є також порушенням, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Також апелянт вказує на порушення поліцейськими вимог чинного законодавства при складанні протоколу. Так, поліцейськими не було складено акт про відмову водія на місці зупинки пройти тест за допомогою спеціального пристрою; не було складено протокол про відмову водія пройти медичний огляд у медичному закладі. Також апелянт стверджує, що в екіпажі патрульної поліції взагалі був відсутній спеціальний технічний засіб (газоаналізатор), за допомогою якого можливо було б провести огляд на стан сп`яніння, що є безумовним порушенням порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. В матеріалах справи відсутні докази наявності у поліцейських такого приладу, що судом залишено поза увагою.

На переконання ОСОБА_1 суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки не допитав особу, щодо якої складено протокол та розглянув справу без його участі, а також не допитав свідків. Крім того, суд в якості доказу вини ОСОБА_1 взяв до уваги лазерний диск, на думку апелянта, невідомого походження, що є недопустимим.

Все вищевказане свідчить про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 закриттю.

Окрім вищенаведеного, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

На обґрунтування вказаного клопотання він зазначає, що справу розглянуто за його відсутністю, при цьому з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомився лише у ЄДРСР.

Апеляційний суд вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційної скарги, доходить наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення строку, то воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 розглянуто за відсутністю останнього.

В апеляційному суді апелянт пояснив, що не мав змоги прийти участь під час розгляду справи стосовно нього в суді першої інстанції, оскільки в той день перебував у відрядженні. З цих саме підстав ОСОБА_1 не мав можливості подати апеляційну скаргу в строк, передбачений законодавством, просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження для реалізації права ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Одним з найбільш складних питань у процесі прийняття рішення про поновлення строку звернення до суду є визначення критеріїв, за якими суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Крім того слід зауважити, що в справах про адміністративні правопорушення суд апеляційної інстанції є останньою інстанцією, тобто останньою можливістю особи реалізувати свої права.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Ця норма правового акту є імперативною, не допускає жодних виключень.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху і, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 202969 від 07.02.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом правопорушення. Крім того взято до уваги направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також, суд першої інстанції проаналізував письмові пояснення безпосередньо ОСОБА_1 , який пояснив, що дійсно вжив алкогольні напої 5 лютого 2020 року та відмовляється від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Так, згідно протоколу ДПР18 № 202969 від 07.02.2020 року, о 09 годині 45 хвилин біля СТО «Талісман», розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О. Тихого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом КАМАЗ 53213, д.н.з НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння(запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей). Від продуття технічного приладу алкотестер «Драгер» 6810 та від проходження медичного огляду в медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Шляхом перегляду відеозапису судом апеляційної інстанції достеменно встановлено, що ОСОБА_1 , в присутності двох понятих, працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою тесту «Драгер» або в медичному закладі, на що правопорушник відповів відмовою. Крім того пояснив, що напередодні дійсно вживав алкогольні напої.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 всі вищевказані обставини підтвердив і зазначив, що не згоден з постановою суду першої інстанції саме в частині адміністративного стягнення, а саме в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення робітниками поліції вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що вказані твердження є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника міліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, склали відповідне направлення на огляд в медичному закладі, роз`яснили особі його права та обов`язки, тобто виконали всі вимоги, встановлені ст. 266 КУпАП.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові, у повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наведеними вище доказами, які узгоджуються між собою, в тому числі поясненнями правопорушника, якого допитано безпосередньо в апеляційному суді. При цьому протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно вимог чинного законодавства.

Що стосується незгоди правопорушника з видом адміністративного стягнення, то слід зазначити, що ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ОСОБА_1 будучи особою, що керував транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і відповідно до санкції наведеної статті, вчинення зазначеного правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто аналізуючи наведену норму права, апеляційний суд доходить висновку, що будь-які альтернативні адміністративні стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, чинним законодавством, не передбачені.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року.

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року відмовити.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя