Справа № 214/2192/20
3/214/1170/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання Єременко К.С., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ковша Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в Грузії, громадянина Грузії, працюючого ФОП, інваліда ІІ групи, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №440415 від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 24 березня 2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи на ринку «Ювілейний» ДПДОСС ринок «Ювілейний» по вул. Покровська 26-а в м. Кривому Розі, здійснював робочу з продажу овочів ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.7 позачергового засідання №6 від 20 березня 2020 року комісії з питань ТЕБ та НС Криворізької міської ради.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що він дійсно працює ФОП та має торгівельний павільйон біля ринку «Ювілейний» в м. Кривому Розі, в якому здійснює свою господарську діяльність. Під час дії карантинних обмежень павільйон не працював, продаж товарів він не здійснював. Того дня в павільйон до нього прийшов ОСОБА_3 забрати картоплю, яку він замовив напередодні введення карантинних обмежень для матері. Фактично продаж картоплі він не здійснював. При цьому, як тільки він передав картоплю ОСОБА_3 , до павільйону зайшов інспектор та звинуватив його в порушенні карантину. Вважає, що з боку інспектора мала місце провокація закупки, а ОСОБА_3 був підставним покупцем. Того дня в магазині він чекав знайомого ФОП ОСОБА_4 , аби той забрав з його павільйону товар до свого магазину та допоміг й в реалізації. Товар вони все ж таки не встигли перевезти, оскільки більшість товару згнила.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Ковш Д.В. наполягав на відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі просив закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. При вирішенні справи просив врахувати Постанову №7 Пленуму Верховного Суду №7 від 29 травня 2020 року «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки відповідності Конституції України (конституційності) п.п.5, 6, 7, 14 п.3, абз.6 п.6 постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392….».

У подальшому правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник Ковш Д.В. не скористались, подавши клопотання про розгляд справи без їх участі. Попередньо надані пояснення підтримали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що він працює ФОП, із ОСОБА_5 він знайомий, стосунки нормальні. 20 березня 2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив допомоги, оскільки у зв`язку з карантином ринки закрили, а він закупив напередодні товар, який не може продати. Через це він попросив забрати у нього картоплю для продажу в магазині. Декілька днів у нього не було можливості забрати у ОСОБА_1 товар, а коли він подзвонив останньому, той повідомив, що його оштрафували за порушення карантину. Інші обставини йому не відомі. У подальшому товар у ОСОБА_1 він так і не забрав.

Суд неодноразово викликав в судове засіданні ОСОБА_3 , понятих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ДОП Рудь В.В., який склав протокол, однак вони в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі. Направлені на адресу свідків повістки про виклик до суду повернуто на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року №211, на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16 березня 2020 року внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 шляхом викладення в новій редакції «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зазначеною постановою встановлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин із введенням з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року заборони роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

На виконання вказаної Постанови Кабінету Міністрів України, були прийняті розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 «Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області», протоколи позачергових засідань міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради від 12 березня 2020 року №4, 16 березня 2020 року №5, 20 березня 2020 року №6; розпорядження міського голови від 12 березня 2020 №67-р «Про запобігання поширенню коронавірусу СOVID-19 на території м. Кривого Рогу».

Із аналізу вказаних підзаконних актів та рішень органів місцевого самоврядування, прийнятих на їх виконання, встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину та його продовженням за рішенням Уряду до 24 квітня 2020 року було прийнято обмеження у здійсненні господарської діяльності суб`єктами господарювання з торгівельного обслуговування, яка передбачає контакт з громадянами, окрім як торговельної діяльності та діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень, роботи в режимі «онлайн» за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, з урахуванням банкетної норми, визначає спеціального суб`єкта суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, працівник поліції послався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань стосовно ФОП ОСОБА_1 , письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який начебто здійснював закупку товару у ОСОБА_1 20 березня 2020 року.

Так, судом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець з 07 квітня 2015 року, запис № 2 227 000 0000 059692 та здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 підтвердив той факт, що має торгівельний павільйон з продажу овочів, який знаходиться неподалік від входу в ринок «Ювілейний».

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_1 та він здійснюють господарську діяльність з продажу овочів. В період карантину ОСОБА_1 овочі не продавав, а лише попросив його вивезти товар з павільйону для продажу в магазині.

Суд приймає до уваги такі покази свідка як належний доказ, оскільки вони не викликають сумніву в їх дійсності, допустимості та узгоджуються із встановленими судом обставинами.

Так, оглядом наявного в матеріалах справи фотознімку встановлено, що на фото зображено торгівельний павільйон, який знаходиться біля входу у ринок. Вхідні ворота до ринку зачинені на замок, торгівельний павільйон закритий та накритий тентами. Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що на фотознімку дійсно зображено його павільйон.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення суд вважає неналежним доказом, оскільки він містить неповні та недостовірні дані, а саме: 1) невірно зазначена дата народження ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; 2) в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснював продаж овочів як фізична особа, а не суб`єкт господарювання (ФОП), що ставить під сумнів правильність визначення його статусу як суб`єкта інкримінованого правопорушення; 3) в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснював продаж на ринку «Ювілейний», в той час як долучено фотознімок його торгівельного павільйону, який очевидно знаходиться при вході до ринку, що свідчить про наявність істотних суперечностей у визначенні місця вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Також слід зазначити, що норма ст.44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Посилання на протокол позачергового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій при виконкомі Криворізької міської ради від 20 березня 2020 року №6 є недостатнім, оскільки вказаний документ прийнятий структурним підрозділом органу місцевого самоврядування та не має сили нормативно-правового акта.

Письмові покази свідка ОСОБА_3 , який начебто 20 березня 2020 року купував у ОСОБА_1 овочі на ринку, суд вважає неналежним доказом, оскільки перевірити їх достовірність не має можливості з причини неодноразових неявок ОСОБА_3 в судові засідання для допиту в якості свідка. Окрім того, пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що як тільки-но він передав картоплю ОСОБА_3 , до павільйону одразу зайшов інспектор та склав протокол, суд приймає до уваги, оскільки вони є істотними в розрізі із встановленими обставинами та дають підстави для розцінення дій інспектора поліції як фактичне здійснення контрольованої закупки через третіх осіб з метою провокації (підбурювання) суб`єкта господарювання на вчинення цього правопорушення з метою його подальшого викриття ним же як суб`єктом владних повноважень, допомагаючи особі вчинити проступок, який би вона не вчинила, якби інспектор цьому не сприяв. Разом з тим, відсутність в матеріалах справи товарного чеку на продаж товару не дає підстав вважати, що дії ОСОБА_1 можливо розцінити як продаж товару.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положенням п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на наявність Постанови №7 Пленуму Верховного Суду №7 від 29 травня 2020 року «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки відповідності Конституції України (конституційності) п.п.5, 6, 7, 14 п.3, абз.6 п.6 постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392….» як свідчення незаконного складання протоколу суд оцінює критично, оскільки вони хоча й мають місце, однак постанова Пленуму ВСУ є лише поданням до КСУ та не скасовує дію як постанов Уряду, що стосуються введення карантинних обмежень на території України, так і не скасовує норму ст.44-3 КУпАП, яка встановлює відповідальність за їх порушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 44-3, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко