ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7897/20Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/229/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 08 травня 2020 року о 23 год. 34 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Б. Хмельницького-Збаразька-Крушельницької водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Посилається на необізнаність в сфері права та ігнорування працівниками поліції його прохання надати правову допомогу.

Стверджує, що не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння., однак суд першої інстанції не прийняв це до уваги і не допитав свідків, вказаних у протоколі.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року, так як постанову суду він отримав лише 03 червня 2020 року в суді першої інстанції.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, та навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року відносно нього та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 21 травня 2020 року.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 09 червня 2020 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зокрема, обґрунтованість зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стверджується постановою серії ДП18 №681411, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки 08 травня 2020 року о 23 год. 34 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Б. Хмельницького-Збаразька-Крушельницької водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, чим порушив п.9.2-Б ПДР України.

Вказана постанова підписана власноручно ОСОБА_1 та ним не оскаржувалась.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №423048 від 09 травня 2020 року, 08 травня 2020 року о 23 год. 34 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Б. Хмельницького-Збаразька-Крушельницької водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у даному процесуальному документі об`єктивно стверджуються іншими доказами по справі, дослідженими місцевим судом у судовому засіданні.

Так, факт відмови ОСОБА_1 , на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується матеріалами відеофіксації з нагрудних камер поліцейських DSJX 000027_000027, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Вказаними відеоматеріалами зафіксовано як працівники поліції, назвавши підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 , як особі, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройти такий огляд безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але це не було враховано поліцейськими, не заслуговують на увагу, оскільки характер його поведінки та спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано матеріалами відеофіксації правопорушення, свідчить, що ним ігнорувались законні вимоги працівників поліції щодо проходження медичного огляду.

Твердження апелянта про порушення його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з ненаданням йому належної правової допомоги, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного ним судового рішення, оскільки він мав можливість скористатись такою правовою допомогою під час розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності прийнятого судом першої інстанції рішення на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для закриття провадження у даній справі, про що ставить питання апелянт, відсутні.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.