328/938/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, за участі секретаря судового засідання Гаряги А.О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участі:

правопорушника - ОСОБА_1 ,

захисника Караван О.Д.,

встановила:

13 травня 2020 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 061453, складеного 03 травня 2020 року о 22-40 годині поліцейським СРПП №1 старшим сержантом поліції Стусь Максимом Миколайовичем про те, що 03 травня 2020 року о 20-00 годині громадянин ОСОБА_1 в м.Токмак по грунтовій дорозі біля вул. Некрасова керував мопедом «Вайпер Актив», державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд проводився в КУ БЛІЛ ТМР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063186 складеного 03 травня 2020 року о 22-45 годині поліцейським СРПП №1 старшим сержантом поліції Стусь Максимом Миколайовичем про те, що 03 травня 2020 року о 20-00 годині громадянин ОСОБА_1 в м.Токмак по грунтовій дорозі біля вул. Некрасова керував мопедом «Вайпер Актив», державний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та впав, при ДТП мопед отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До адміністративних протоколів додано:

- лист т.в.о. заступника начальника відділення поліції начальника СВ Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції в Запорізькій області;

- рапорт помічника чергового СРПП № 2 Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 03.05.2020 року;

- пояснення ОСОБА_2 від 03.05.2020 року;

- пояснення ОСОБА_3 від 03.05.2020 року;

- пояснення ОСОБА_4 від 03.05.2020 року;

- пояснення ОСОБА_5 від 03.05.2020 року;

- пояснення ОСОБА_6 від 03.05.2020 року;

- рапорт поліцейського СРПП Стуся М.М. від 03.05.2020 року;

- довідка інспектора Токмацького відділу поліції щодо повторності вчинення правопорушення;

- компакт-диск;

- схема місця ДТП від 03.05.2020 року;

- відповідь медичного директора на запит начальника Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 07.05.2020 року;

- фотокопії скутера «Вайпер Актив».

Судове засідання призначено на 26 травня 2020 року о 09-00 годині.

18 травня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Караван О.Д. надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи.

20 травня 2020 року адвокат ОСОБА_7 з матеріалами справи ознайомлена, про що на заявах є відмітка дати ознайомлення та підпис адвоката.

21 травня 2020 року за вихідним номером 328/938/20 Токмацьким районним судом було направлено запит до Токмацької БЛІЛ Токмацької міської ради, в якому просить надати Токмацькому районному суду відомості з журналу реєстрації медичних оглядів осіб, акт медичного огляду на стан сп`яніння, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 травня 2020 року на електронну адресу Токмацького районного суду від Токмацької БЛІЛ Токмацької міської ради надійшла відповідь на запит, відповідно до якого надають копію результату аналізу токсикологічних досліджень від 03.05.2020 № 631 на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого 03 травня 2020 року о 21-30 годині в ОСОБА_1 взято кров на вміст алкоголю в корові. При дослідженні виявлено етанол в крові 1,62 %.

В судове засідання призначене на 26 травня 2020 року о 09-00 годині ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся на зазначену в протоколі адресу, про причини неявки суд не повідомив. З`явилась адвокат Караван О.Д. У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 судове засідання було відкладено на 09 червня 2020 року на 08.30 годину.

09 червня 2020 року в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що всі обставини, викладені в протоколах не відповідають дійсності, є спотвореними. Судове засідання відкладено на 22 червня 2020 року на 09-30 годину для виклику свідків.

Допитаний в судовому засіданні 22 червня 2020 року свідок ОСОБА_6 пояснив, що 03 травня 2020 року він приїхав до ОСОБА_1 щоб покататися на мопеді. Вони поїхали в бік ставку по ґрунтовій дорозі. Коли вони їхали, ОСОБА_6 їхав попереду, а ОСОБА_8 позаду, коли свідок обернувся, ОСОБА_8 лежав біля мопеду в 60-70 метрах від нього. ОСОБА_6 відразу зателефонував у швидку допомогу. ОСОБА_1 був без свідомості. Спиртні напої не вживали, запаху алкоголю від ОСОБА_1 не відчував. Допоміг покласти ОСОБА_8 до швидкої та його відвезли до медичного закладу. Мопед залишився в нього. Протокол склали вдома у ОСОБА_6 , він дав пояснення, не пам`ятає чи було дзеркало.

Інші свідки в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Про причини неявки суд не повідомили. Судове засідання відкладено для виклику свідків на 01 липня 2020 року на 08-30 годину.

Допитаний в судовому засіданні 01 липня 2020 року свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює мед братом, 03.05.2020 року виїхав на виклик. Швидку викликав ОСОБА_6 . З ОСОБА_1 свідок не розмовляв. Скутер свідок не бачив, запаху алкоголю від ОСОБА_1 не чув, можливо у зв`язку з тим, що події відбувалися на повітрі. На місці надали першу медичну допомогу та доставили ОСОБА_1 в приймальний покій.

Інші свідки в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Про причини неявки суд не повідомили. Судове засідання відкладено для виклику свідків на 14 липня 2020 року на 14-30 годину.

Допитана в судовому засіданні 14 липня 2020 року ОСОБА_9 пояснила, що працює медичною сестрою у відділенні реанімації, 03.05.2020 року була на зміні, на місці зупинки вона не була. Швидка допомога доставила ОСОБА_1 до медичного закладу, було повідомлено, що він після ДТП та отримав тілесні ушкодження, вона, здійснювала забір крові в ОСОБА_1 , а лікар здійснював огляд особи на стан сп`яніння, ОСОБА_1 був не контактний.

Інші свідки в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Про причини неявки суд не повідомили. Судове засідання відкладено для виклику свідків на 15 липня 2020 року на 08-20 годину.

Допитаний в судовому засіданні 15 липня 2020 року ОСОБА_4 пояснив, що 03.05.2020 року він був на чергуванні, ОСОБА_1 був доставлений в Токмацьку ЦРЛ. Зі слів особи, яка викликала швидку допомогу, ОСОБА_1 впав з мопеду. ОСОБА_1 був без свідомості, щодо нього провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, у крові ОСОБА_1 було виявлено 1,62 % проміле алкоголю в крові, що приблизно дорівнює пляшці горілки. В ОСОБА_1 була підозра на закриту черепно-мозкову травму, його було направлено до реанімації, пізніше дана травма не підтвердилася, та ОСОБА_1 було переведено до травматологічного відділення, де виявили у нього забій грудної клітини та забої м`яких тканин.

Обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз.

15 липня 2020 року в судовому засіданні адвокат Караван О.Д. заявила клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з розглядом іншої справи в Токмацькому районному суді.

Судове засідання відкладено на 16 липня 2020 року на 09-30 годину.

Свідок ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Судове засідання відкладено на 17 липня 2020 року на 09-00 годину для виклику свідка.

16 липня 2020 року від адвоката Караван О.Д. надійшла заява, в якій просить розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, призначений о 09.00 години відкласти, оскільки не зможе бути присутньою в судовому засіданні, так як прийматиме участь у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , як представник потерпілої Давиденко Л.М. До заяви додає витяг з сайту «Судова влада».

Судове засідання відкладено на 17 серпня 2020 року на 13-00 годину у зв`язку з тим, що суддя з 20 липня 2020 року по 16 серпня 2020 року перебуватиме в щорічній основній відпустці.

17 серпня 2020 року на електронну адресу Токмацького районного суду Запорізької області від адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні 17 серпня 2020 року ОСОБА_5 пояснила, що працює медичною сестрою у відділенні реанімації, 03.05.2020 року була на зміні. Швидка допомога доставила ОСОБА_1 до медичного закладу, йому було надано медичну допомогу та здійснено забір крові в ОСОБА_1 , а лікар здійснював огляд особи на стан сп`яніння, ОСОБА_1 був не контактний.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис, доданий до матеріалів адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно зі ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

На час вчинення адміністративного правопорушення 03 травня 2020 року, діяла наступна редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП «керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.»

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесені зміни у Кодекс України про адміністративні правопорушення статтю 130 викладено в такій редакції: «Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -

тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки».

Відповідно до підпункту 171 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 такого змісту: « Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування -

караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно, -

караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 17 червня 2020 року N 720-IX, який набрав чинності 03 липня 2020 року, підпункт 4 пункту 1 розділу І та підпункт 171 пункту 2 розділу І виключено.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999, справа № 1-7/99, зазначається, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

У Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп Конституційний Суд України наголосив: «Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України)» (абзаци перший - четвертий пункту 5 мотивувальної частини Рішення).

У Рішенні від 5 квітня 2001 року N 3-рп/2001 Конституційний Суд України дійшов такого висновку: «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникни і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи» (абзаци перший і другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення).

У Рішенні від 13 березня 2012 року N 6-рп/2012 Конституційний Суд України підкреслив: «... У своїх рішеннях вже висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом» (абзац третій пункту 5 Рішення).

Таким чином, загалом нормативні акти діють після набрання ними чинності на майбутнє, а принцип зворотності закону та іншого нормативно-правового акта пов`язується з послабленням відповідальності. Як зазначив Конституційний Суд України, принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є також гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє нинішнє становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, під час практичного застосування принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів тісно пов`язаний із принципом правової визначеності як основної складової принципу верховенства права.

Так, згідно із частиною першою статті 8 Основного Закону «в Україні визнається й діє принцип верховенства права». Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основою якого є ідея передбачуваності очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011).

До події, факту, суд, застосовує той закон під час дії якого вони настали або мали місце.

Під час дослідження адміністративних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 061453 від 03 травня 2020 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП;

- рапортом чергового СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 03 травня 2020 року, відповідно до якого зазначено, що відділення хрономедичної допомоги Швидка в 20-55 доставили громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , діагноз ЗЧМТ, СГМ ознаками вживання алкоголю;

- поясненнями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що 03 травня 2020 року він приїхав до ОСОБА_1 щоб покататися на мопеді. Вони поїхали в бік ставку по ґрунтовій дорозі. Коли вони їхали, ОСОБА_6 їхав попереду, а ОСОБА_8 позаду, коли свідок обернувся, ОСОБА_8 лежав біля мопеду в 60-70 метрах від нього. ОСОБА_6 відразу зателефонував у швидку допомогу. ОСОБА_1 був без свідомості. По приїзду швидкої він допоміг покласти ОСОБА_8 до швидкої та його відвезли до медичного закладу. Мопед залишився в нього;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що працює мед братом, 03.05.2020 року виїхав на виклик. Швидку викликав ОСОБА_6 . З ОСОБА_1 свідок не розмовляв. На місці надали першу медичну допомогу та доставили ОСОБА_1 в приймальний покій;

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що працює медичною сестрою у відділенні реанімації, 03.05.2020 року була на зміні. Швидка допомога доставила ОСОБА_1 до медичного закладу, було повідомлено, що він після ДТП та отримав тілесні ушкодження, вона, здійснювала забір крові в ОСОБА_1 , а лікар здійснював огляд особи на стан сп`яніння, ОСОБА_1 був не контактний.

- поясненнями свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що 03.05.2020 року він був на чергуванні, ОСОБА_1 був доставлений в Токмацьку ЦРЛ. Зі слів особи, яка викликала швидку допомогу, ОСОБА_1 впав з мопеду. ОСОБА_1 був без свідомості, щодо нього провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, у крові ОСОБА_1 було виявлено 1,62 % проміле алкоголю в крові, що приблизно дорівнює пляшці горілки. В ОСОБА_1 була підозра на закриту черепно-мозкову травму, його було направлено до реанімації, пізніше дана травма не підтвердилася, та ОСОБА_1 було переведено до травматологічного відділення, де виявили у нього забій грудної клітини та забої м`яких тканин.

Обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз.

- рапортом від 03 травня 2020 року, в якому зазначено, що при скоєнні ДТП ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння.

- результатом аналізу токсикологічних досліджень від 03.05.2020 № 631 на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого при дослідженні виявлено етанол в крові 1,62 %.

Згідно довідки інспектора Токмацького відділу поліції, за обліками ГУНП Запорізької області ОСОБА_1 повторності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не має, протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався. Має посвідчення водія НОМЕР_3 від 16.07.2019 року.

Під транспортними засобами у статтях 121 - 126, 127 1 - 128 1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132 1, 133 1, 133 2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Згідно з визначенням, закріпленим у примітці до ст. 286 КК України, під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, в якому наведені терміни, що мають таке значення: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної; дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року N 14, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18, при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК, ч. 7 ст. 121 КпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 01 березня 2018 року у справі N 278/3362/15-к (провадження N 51-877км18), де зазначено, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту о) статті 1 Конвенції про дорожній рух, дата підписання 08 листопада 1968 року, дата ратифікації Української РСР 25 квітня 1974 року (із застереженнями та заявами) дано визначення терміну «механічний транспортний засіб» означає будь-який самохідний дорожній транспортний засіб, за винятком велосипедів з підвісним двигуном, на території Договірних сторін, які не прирівнюють їх до мотоциклів, і за винятком рейкових транспортних засобів.

Відповідно до підпункту m) статті 1 Конвенції про дорожній рух, термін «велосипед з підвісним двигуном» означає будь-яку з двох-або триколісний транспортний засіб, забезпечений двигуном внутрішнього згоряння з об`ємом циліндра, що не перевищує 50 куб.см (3.05 куб. дюйма), і максимальна конструктивна швидкість якого не перевищує 50 км / годину (30 миль / год); однак Договірні сторони можуть не вважати велосипедами з підвісним двигуном відповідно до свого національного законодавства ті транспортні засоби, які не мають характеристик велосипедів щодо можливостей їх використання, зокрема можливості приведення їх у рух за допомогою педалей, або які за своєю максимальною конструктивною швидкістю, вагою або деяким характеристикам двигуна перевищують встановлені межі. Жодне положення цього визначення не повинно тлумачитися як перешкода Сторонам повністю прирівнювати велосипеди з підвісним двигуном до велосипедів при застосуванні приписів своїх національних законодавств, що стосуються дорожнього руху.

Виходячи із положень Віденської Конвенції Про дорожній рух, вбачається, що країнам - учасникам конвенції лише рекомендовано велосипед з підвісним двигуном (мопед) прирівнювати до велосипедів, але не встановлено таке зобов`язання. Тобто з аналізу вказаних норм вбачається, що вони носять рекомендаційний, а не імперативний характер.

Аналізуючи положення чинного законодавства мопед «Вайпер Актив» належить до механічних транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за даною статтею настає: за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Під час дослідження адміністративних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063186 від 03 травня 2020 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 12.1 Правил дорожнього руху та скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП;

- рапортом чергового СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 03 травня 2020 року, відповідно до якого зазначено, що відділення хрономедичної допомоги Швидка в 20-55 доставили громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , діагноз ЗЧМТ, СГМ ознаками вживання алкоголю, знайшли на околиці міста, їхав на мотоциклі, чи сталось ДТП або впав самостійно ніхто не бачив, мотоцикл від потерпілого лежав далеко;

- поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 03 травня 2020 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 дійсно скоїв ДТП, які узгоджуються з поясненнями, наданими в судовому засіданні;

- рапортом від 03 травня 2020 року, в якому зазначено, що при скоєнні ДТП ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння;

- схемою місця ДТП, яка містить графічні зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події. В схемі місця ДТП зафіксовано пошкодження транспортного засобу, а саме: часткове пошкодження обшивки пластика;

- фототаблицею мопеда «Вайпер Актив», державний знак НОМЕР_2 , з якої вбачаються явні ознаки пошкодження транспортного засобу;

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Відповідно до пункту 8 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 14, 15, 16 розділу ІІІ Інструкції, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений правомочною на те посадовою особою і у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП містять обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як вбачається з протоколу, правопорушення були вчинені 03 травня 2020 року, проте враховуючи що судові засідання неодноразово відкладалися для виклику свідків, 16 липня 2020 року за клопотанням адвоката Караван О.Д. судове засідання було відкладено, суддя, з об`єктивних причин, які від неї не залежали, не могла розглянути вказану справу. Строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою - шостою статті 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - п`ятій статті 38 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення закінчився, правопорушення не є триваючим, дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій - п`ятій статті 38 КУпАП.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Протоколи складені 03 травня 2020 року.

В діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується дослідженими матеріалами справи, дослідженим відеозаписом, поясненнями, допитаних в судовому засіданні свідків, однак строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справу необхідно закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 38, 124, 130 ч. 1, 245, 247, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: