ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№201/2991/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП ДПП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УПП ДПП в Дніпропетровській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 533888 від 21.03.2020, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 21.03.2020 о 22-30 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 будучи барменом кафе «Зе румс» не припинив роботу кафе та здійснював прийом відвідувачів, чим порушив вимоги п.п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП N 533888 від 21.03.2020 містить посилання на порушення ОСОБА_1 заборон, встановлених п. п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), згідно з яким забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Господарським кодексом України визначено поняття «суб`єкт господарювання"». Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави вважати, що за недотримання заборон щодо прийому відвідувачів без забезпечення працівників засобами індивідуального захисту, встановлених на період карантину людей, можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак, досліджені у судовому засіданні протокол з доданими до нього матеріалами, свідчать про те, що ОСОБА_1 є лише найманим працівником (барменом) суб`єкта господарювання закладу «Зе румс», а отже й не може бути за вказаних в протоколі обставин суб`єктом правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, ні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), ні ст. 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не зобов`язано працівників суб`єктів господарювання перебувати на робочому місці тільки за умови використання засобів індивідуального захисту.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 29 червня 2010 р. N 17-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на необхідність дотримання національними органами принципу правової визначеності. Так, у справі "Салов проти України" (рішення від 6 вересня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що однією з вимог, яка випливає з вислову "передбачений законом" є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість - за необхідності за належної правової допомоги - передбачити наслідки до яких може призвести певна дія. Рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується.

Таким чином, за відсутності закріпленого та чітко визначеного законом порядку дій найманого працівника суб`єкта господарювання під час карантину людей при здійсненні ним своїх трудових обов`язків, у тому числі за відсутності встановлення обмеження (заборони) для такого працівника перебувати на робочому місці без гумових рукавичок та захисної маски, та з огляду на принцип правової визначеності дії ОСОБА_1 , вказані у протоколі, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Окрім того, під ча срозгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки ні цією нормою, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено відповідальність саме найманих працівників за недотримання заборон щодо прийому відвідувачів без забезпечення таких працівників засобами індивідуального захисту в період карантину людей, запроваджених нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 44-3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Мельниченко