КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3527/2020 Постанова винесена суддею Гавенко О.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, інваліда 2 групи (загальне захворювання), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 28 травня 2020 року о 09 год. по вул. В. Стуса, 48 в м. Біла Церква ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - моторолером «HORSE», з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, на вимогу пройти медичний огляд для встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини не відповідають дійсності, оскільки він не керував моторолером, а знаходився на території Білоцерківського ПНД і чекав свою дружину.

Крім того, зазначає, що від огляду на стан сп`яніння на місці він не відмовлявся, але пройти огляд на стан сп`яніння на місці працівники патрульної поліції йому не пропонували, а йому було запропоновано пройти огляд у смт. Ставище.

Також він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння і в найближчому медичному закладі м. Біла Церква, однак не згоден був їхати в смт. Ставище, оскільки це дуже далеко, це інший адміністративний район, а він не довіряє працівникам поліції. Більше того, із упередженої агресивної поведінки працівників патрульної поліції у нього склалось враження, що його насильно хочуть вивезти за межі міста і він злякався за своє життя.

Окрім цього, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні відомості стосовного того, що йому пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу на вул. В. Стуса, 48 у м. Біла Церква пройти огляд із застосуванням технічних засобів, а також в даному протоколі відсутнє і застереження, що він відмовився пройти огляд на місці, внаслідок чого йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Також відсутні докази того, що йому було роз`яснено, що в смт. Ставище знаходиться найближчий медичний заклад, якому надано право на проведення огляду відповідно до ст. 266 КУпАП. Він по даний час має сумнів, що такий заклад відсутній у м. Біла Церква або ж в смт. Глеваха.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені його дії щодо ухилення від огляду, що лише в такому випадку інспектор поліції мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення, адже він не ухилявся від проходження огляду, лише з`ясовував чому його хочуть везти в інший район, в таку далечінь, якщо у місті Біла Церква є свої медичні заклади, проте відповіді не отримав, що свідчить про відсутність в його діях вини.

Також про вищезазначені обставини, він повідомляв у судовому засіданні, які не були спростовані у суді, а інших даних про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи не міститься. Більше того, його пояснення підтверджуються відеоматеріалом з нагрудної камери поліцейського.

Проте суд обґрунтував його винуватість, пославшись на показання та на рапорт поліцейських, хоча Верховний Суд висловився щодо критичної оцінки показань поліцейського, який є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративним правопорушенням.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в його діях порушень вимог п. 2.5 ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 15.09.2020 року, однак у зв`язку із неявкою у судове засідання ОСОБА_1 , розгляд справи було перенесено на 19.10.2020 року, який цього дня не відбувся у зв`язку з хворобою судді.

Між тим, в подальшому, у судові засідання, призначені на 30.11.2020 року та 21.12.2020 року, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, при цьому на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, а повістки про виклик його у відповідні судові засідання повернулись до суду з відмітками пошти: адресат відмовився від отримання, інші причини та неправильно зазначена адреса одержувача, хоча всі судові повістки направлялись ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та в його апеляційній скарзі, що свідчить про свідоме небажання останнього їх отримувати та з`являтись до суду, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 , який в повному обсязі визнав свою провину, а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, складеному працівниками поліції Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого, ОСОБА_1 на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, рапорті інспектора БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП Короля Ю.В., в якому викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння та у зв`язку з цим пропозицію пройти огляд в медичному закладі, на що водій відмовився у присутності двох свідків, та постанові про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 688994 від 28.05.2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним транспортним засобом в стані саме наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 працівниками поліції у присутності двох свідків пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду категорично відмовився, не вказуючи будь-яких причин своє відмови, у зв`язку з чим працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

А тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі м. Біла Церква, однак не згоден був їхати на огляд в смт. Ставище, оскільки це дуже далеко та він злякався за своє життя і не довіряв працівникам поліції, так як через їх упереджену агресивну поведінку у нього склалось враження, що його насильно хочуть вивезти за межі міста, розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспекторів поліції, з вищезазначених ним приводів, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

При цьому, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 12 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Твердження ж апелянта про те, що він моторолером не керував, а коли до нього під`їхали працівники поліції, то він знаходився на території Білоцерківського ПНД та чекав свою дружину, є безпідставними та спростовуються рапортом інспектора БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП Короля Ю.В., відповідно до якого, під час несення служби у складі екіпажу Комета 0104 28.05.2020 року о 9 год. по вул. В. Стуса, 48 в м. Біла Церква був зупинений транспортний засіб моторолер HORSE, без держаного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1 для перевірки документів, так як останній порушив ПДР, а саме - керував транспортним засобом без державного номерного знаку. Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього було виявлено відсутність посвідчення водія та виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку, але він відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим відносно водія ОСОБА_1 було винесено постанову серія ДПО18 № 688994 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та складено протокол серія ДПР18 № 524531 по ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, а моторолер HORSE передано під розписку тверезому водію.

Отже, про те, що перед складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 керував моторолером свідчать дані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 688994 від 28.05.2020 року, за якою ОСОБА_1 28.05.2020 року здійснював рух на транспортному засобі моторолер HORSE, без держаного номерного знаку, при цьому не мав права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за яке він був підданий штрафу у розмірі 510 грн.

Щодо посилань апелянта в апеляційній скарзі на те, що рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський є зацікавленою особою, то їх слід визнати безпідставними, адже чинним законодавством складання рапорту на ім`я керівника правоохоронного органу передбачено як виконання працівником поліції своїх повноважень, та судом йому надана оцінка у сукупності з іншими зібраними по справі доказами, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року, якоюОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.