Справа № 541/815/20
Номер провадження3/541/313/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко Л.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Куцин В.Ю.,

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кругле Озеро, Гадяцького р-ну, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора АОПП «Великосорочинське», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.915 ч.2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

За протоколом про адміністративне правопорушення №004695 від 24.04.2020, 24 квітня 2020 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора АОПП «Великосорочинське», що розташоване за адресою: вул.Гоголя, 6, с.Великі Сорочинці, Миргородського р-ну, Полтавської обл., допустив під час провадження господарської діяльності експлуатацію об`єктів в недотримання екологічних умов, передбачених у висновках державної екологічної експертизи від 28.01.2013 №16/05.11.2012-011, від 28.01.2013 №16/05.11.2012-012, від 05.10.2011 №16/27.09.2011-164, що мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля, а саме: допустив експлуатацію гноєсховищ, що належать АОПП «Великосорочинське» відділок №1 (комплекс ВРХ), відділок №2 ( МТФ №2) за адресою: Полтавська обл., Миргородський р-н, с.В.Сорочинці, без локальної мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод; кількість резервуарів для паливо-мастильних матеріалів на складі ПММ АОПП «Великосорочинське» за адресою: Полтавська обл., Миргородський р-н, с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, 6, не відповідає кількості резервуарів, передбачених проектом ОВМС, експлуатація складу паливо-мастильних матеріалів здійснюється за відсутності водоприймача з резервуаром відстійником, дощові стічні води не проходять попереднє доочищення механічних домішок та нафтопродуктів, тобто порушив вимоги, передбачені висновками державної екологічної експертизи, чим порушив п.2 ст.9 п.3 ст.17 Закону України «Про оцінку впливу довкілля».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол, кваліфіковано за ст.915 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що на час вчинення адміністративного правопорушення, який зазначено в протоколі №004695 від 24.04.2020, а саме: 24 квітня 2020 року, жодного порушення екологічних умов на підприємстві не було. Підприємством були повністю усунуто порушення зафіксовані в акті перевірки від 27.03.2020 №06-28/273. В підтвердження надав відповідні фотознімки.

Адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.915 ч.2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, суд приходить до висновку що в даному випадку відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Ч. 2 ст.915 КУпАП встановлює відповідальність за недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням ресурсів корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов

Диспозиція вказаної статті є бланкетною та відсилає до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» №2059-VIII.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» №2059-VIII правопорушеннями у сфері оцінки впливу на довкілля є, зокрема, недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.

Ч.3 ст.17«Перехідні положення» Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» № 2059-VIII, який набрав чинності 18.06.2017, передбачено, що висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

В протоколі про адміністративне правопорушення №004695 від 24.04.2020 ОСОБА_1 інкримінується допущення під час провадження господарської діяльності експлуатації об`єктів в недотримання екологічних умов, передбачених у висновках державної екологічної експертизи від 28.01.2013 №16/05.11.2012-011, від 28.01.2013 №16/05.11.2012-012, від 05.10.2011 №16/27.09.2011-164, що мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Разом з тим матеріали справи не містять згаданих в протоколі №004695 від 24.04.2020 висновків державної екологічної експертизи, що позбавляє суд можливості ознайомитися з їх змістом та надати діям особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належну правову оцінку.

Крім того, згідно акту перевірки від 27.03.2020 №06-28/273, складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення в охорони природних ресурсів АОПП «Великосорочинське», зафіксовані порушення виявлені 27.03.2020, в той же час в протоколі ОСОБА_1 інкримінують вчинення адміністративного правопорушення 24.04.2020 року. Отже, відсутні об`єктивні докази, що станом на 24.04.2020 (час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений в протоколі №004695 від 24.04.2020) мали місце порушення зафіксовані в вищезазначеному акті.

Посилання в протоколі на порушення ОСОБА_1 п.2 ст.9, п.3 ст.17 Закону України «Про оцінку впливу довкілля» не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згадані норми за своєю структурою містять частини, а не пункти.

З огляду на вищевикладене, поставлене у провину правопорушення ОСОБА_1 є фактично не визначеним та неконкретним, що позбавляє суд можливості надати його діям належну правову оцінку та об`єктивно розглянути справу.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення - п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.915 ч.2 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає до закриття.

Керуючись ст.ст. 221; 251; 252; 256; 279, 280; 283; ст.915 ч.2; 247 п.1 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.915 ч.2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду С. В. Андрущенко-Луценко