Провадження № 3/947/3436/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З представленого протоколу вбачається, що 30.04.2020 року о 14:30 годин, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виражав словесні образи, хапав за руки, штовхав свою дружину, чим своїми діями вчинив домашнє насильство фізичного, з ознаками психологічного характеру. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення та пояснив, що 30.04.2020 року повертаючись додому побачив, що на його автомобілі проколоті два колеса, він вважаючи, що це зробила його дружина ОСОБА_2 , пішов до неї щоб запитати навіщо вона це зробила. Повідомив, що не чіпав та не застосовував фізічного вливу та психологічного впливу до своєї дружини, а тількі спілкувався з дружиною на підвищених тонах.

Заявниця ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 30.04.2020 року в обідній час, до неї прийшов її чоловік ОСОБА_1 , який почав кричати, погрожувати та висловлюватись нецензурною лайкою відносно неї, обвинувачуючи її в тому, що вона проколола колеса на автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, в присутності психолога Відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі - ОСОБА_3 , малолітній син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що 30.04.2020 року він знаходився вдома з мамою. Знаходячись у своїй кімнаті він почув, що до них зайшов батько. Він вийшов на кухню та побачив як батько кричав на маму, обвинувачуючи її в тому, що вона проколола колеса на автомобілі. Батько лаявся, висловлювався нецензурною лайкою, кричав, що вона відповість за скоєне. Після чого ОСОБА_4 повернувся до своєї кімнати щоб не чути сварку, та ще деякий час він чув як батьки продовжували сваритися. Після закінчення інциденту він вийшов зі своєї кімнати та побачив мати у пригніченому стані.

Допитана в судовому засіданні мати заявниці свідок ОСОБА_5 повідомила, що 30.04.2020 року біля 12:00 год., її донька ОСОБА_6 приїхала з лікарні, а приблизно о 14:30 год. прийшов ОСОБА_7 та повідомив, що на автомобілі проколоті колеса. Вони разом пішли до ОСОБА_8 , яка проживаю на цьому ж подвір`ї, щоб запитати навіщо вона це зробила. Свідок повідомила що вони не лаялись, ОСОБА_9 не застосовував фізичний вплив, не висловлювався нецензурною лайкою, раніше ніколи не застосовував насильство до своєї дружини. ОСОБА_1 навіть не заходив до будинку, а стоячи на порозі запитав у заявниці навіщо вона порізала колеса на автомобілі, після чого ОСОБА_2 прогнала ОСОБА_1 , а через хвилин 40 приїхала поліція.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до відповідальності, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Проаналізуваши подані до суду письмові докази та надані учасниками провадження покази суд вважає, що факт вчинення фізичного насильства ОСОБА_1 відносно заявниці не було доведено належним чином, однак судом вбачається наявність в діях ОСОБА_1 вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке виразилось у погрозах та образах відносно заявниці ОСОБА_2 , яка є його дружиною. Вказаний факт підтверджується зокрема письмовими доказами наявними в матеріалах адміністративної справи, поясненнями заявниці ОСОБА_2 , та безпосереднього свдка подій - малолітнього сина подружжя (12 років) - ОСОБА_4 , який надав суду покази будучи неупередженим в прийнятті судом рішення на користь когось із батьків, та який знаходиться в нормальних стосунках як з матір`ю так і збатьком, однак суд відкидає покази надані ОСОБА_1 та вважає їх такими, що надані суду з метою уникнення від адміністративної відповідальності, а також відхиляє покази надані матр`ю завниці в якості свідка - ОСОБА_5 , оскільки остання не заходила до дому в момент виникнення конфлікту, а лише бачила ОСОБА_1 , який стояв у дверному пройомі, ззаду, з відстані 5 шагів, отже остання не могла повною мірою сприймати те, що було всередині будинку між подружжям.

З викладеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вина вказаної особи підтверджуються матеріалами справи - відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями та свідченями свідків отриманих в судовому засіданні.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника суд враховує характер правопорушення, данні про особу винного, а також відсутність обтяжуючих обставини по справі, та вважає за необхідне призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

На підставі cт.40-1 КпАП України, ст. 4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.40-1, 173, 221, 268, 284 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 170,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її проголошення.

Суддя Прохоров П. А.

Повний текст постанови складено: 25.06.2020 року.