Справа № 315/373/20
Номер провадження № 3/315/131/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі: головуючої судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Сухової С.М., прокурора Нєфьодова В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідування в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоукраїнка Кіровоградської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.02.1998 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , контролера 3 групи Пологівського РЕМ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 66 від 04.02.2020 року, складеного старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України лейтенантом поліції Масловою О.Ю., ОСОБА_1 , будучи на підставі рішення сесії Пологівської міської ради № 26 від 11.11.2016 року зарахованою до складу присяжних Пологівського районного суду Запорізької області та будучи відповідно до п.п. ґ п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, подала 09.05.2018 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, затвердженою рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, що є порушенням строків визначених ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Тобто, ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчасно не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, уповноважена особа вважає, що присяжна Пологівського районного суду Запорізької області Деркач Т.А ОСОБА_2 , будучи, згідно з п.п. ґп. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також, згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону, суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення їй прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні фактично визнала. Пояснила, на теперішній час вона не є присяжною. Декларацію за 2017 рік вона подала невчасно у зв`язку з тим, що їй не було доведено ні її керівництвом, ні будь-якою іншою особою зобов`язання щодо складення та подачі декларацій присяжними. Про те, що вона затверджена в списку присяжних Пологівського районного суду відповідним рішенням міської ради їй стало відомо від її керівництва за основним місце роботи. Щодо обов`язку декларування своїх доходів як присяжній їй повідомили спеціалісти Пологівського районного суду Запорізької області за три-чотири дні до завершення відповідного періоду декларування. Через зазначені обставини у неї фактично не було часу щоб підготуватися до цього, зокрема і виготовити електронний ключ. Додатково вона була змушена звертатися за допомогою до сторонніх осіб, оскільки сама не могла заповнити декларацію, так як раніше цього не робила. Вважає, що в неї був відсутній будь-який умисел не неподання декларації, те що декларацію вона подала невчасно є наслідком її правової необізнаності.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вважає, що є наявними підстави для притягнення її до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка не заперечувала обставин по справі щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 Примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 45 особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 11.11.2016 року ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Пологівської міської ради № 26 від 11.11.2016 року було зараховано до складу присяжних Пологівського районного суду Запорізької області.

Відповідно до підпункту ґ)пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону є присяжні.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи присяжною відповідно до підпункту ґ)пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такий вид контролю - щодо своєчасності подання.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 3акону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи викладене можна зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, ОСОБА_1 несвоєчасно, а саме 09.05.2018 року, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Зокрема, даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за № 66 від 04.02.2020 року, де встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також відповідно обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Додатково вину доводить витяг з сайту НАЗК, роздрукований з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, відомості про декларацією за 2017 рік щодо її подачі та часу розміщення на сайті, сама декларація за 2017 рік, та інші матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що поважність причин, які б перешкоджали своєчасно подати декларацію, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження. Також, суд приймає до уваги те, що суб`єктивна сторона даного правопорушення має місце і при наявності непрямого умислу.

Оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинили адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Визначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, особу порушниці, те що вона раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, її майновий стан, працевлаштованість, відношення останньої до скоєного.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з урахуванням особи яка притягається до адміністративної відповідальності, буде визнано достатнім, сприятиме виконанню завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до ст. ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 268, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений нею не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Суддя: О. О. Романько