Провадження № 3-в/760/34/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Макуха А.А., за участі прокурора Скакун О.М., розглянувши подання інспектора Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування стягнення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Благовещенськ Російської Федерації, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

інспектор Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування стягнення, накладеного постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 14.06.2013 року відносно ОСОБА_1 у вигляді громадських робіт.

В обґрунтування подання зазначив, що матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов для виконання до інспекції 29.08.2013 року.

10.09.2013 року порушник був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, та попереджений про наслідки його ухилення у відповідності до ст.321 КУпАП, та цього ж дня ОСОБА_1 було видано направлення до КП «ШЕУ» Солом`янського району м. Києва для відбування громадських робіт.

11.09.2013 року був складений графік виходу на роботу порушника ОСОБА_1 затверджений в.о. директора КП «ШЕУ» Солом`янського району м. Києва, однак 13.09.2013, 14.09.2013, 15.09.2013 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу, про причини невиходу нікого не повідомив, у зв`язку з чим його було звільнено з КП «ШЕУ» згідно наказу №125 від 16.09.2013 за прогули, що підтверджується довідкою від імені заступника начальника з виробничих питань ОСОБА_2 від 16.09.2013, табелем КП «ШЕУ» за вих. №25/2354 від 17.09.2013, згідно якого порушник фактично відпрацював 4 години громадських робіт.

25.09.2013 направлено подання про зміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт до Сімферопольського районного суду АР Крим, однак постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 04.11.2013 року в задоволені подання відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів належного виклику ОСОБА_1 з метою з`ясування причин неявки до місця виконання громадських робіт.

12.11.2013 року ОСОБА_1 викликався до Солом`янського РВ КВІ м. Києва на 15.11.2013 за адресою: АДРЕСА_2 , однак останній не з`явився. 15.11.2013 та 25.11.2013 року були направлені запити до Сімферопольського РВ КВІ АР Крим щодо перевірки місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак надійшли відповіді що ОСОБА_1 за даною адресою не проживає.

В ході неодноразових дзвінків до порушника, останній повідомляв що він проживає і буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим 29.01.2014 втретє до Сімферопольського РВ КВІ АР Крим були направлені запити щодо місця проживання ОСОБА_1

24.02.2014 року на адресу Солом`янського РВ КВІ м. Києва надійшов запит щодо передачі особової справи за територіальністю до Сімферопольського РВ КВІ АР Крим та м. Севастополі, так як підтвердився факт проживання ОСОБА_1 , однак 06.05.2014 особова справа №66/13 повернута до Солом`янського РВ КВІ м. Києва, так як 12.03.2014 пошта на АР Крим фельд`єгерським зв`язком не приймається, а тому постанову Сімферопольського районного суду АР Крим від 14.06.2013 відносно ОСОБА_1 виконати не виявилось можливим у зв`язку із анексією АР Крим.

23.02.2016 року до Апеляційного суду м. Києва було направлено подання про вирішення питання по суті щодо подальшого виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яке було повернуто з посиланням на ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки повноважень Апеляційному суду м. Києва не надано для розгляду вище вказаного подання.

27.03.2017 року до Апеляційного адміністративного суду м. Києва було направлено подання щодо визначення підсудності та вирішення питання по суті подальшого виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яке також було повернуто, оскільки питання щодо забезпечення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення не віднесено до їх компетенції.

Тому, інспектор Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області вважає, що виконати дану постанову не є можливим, у звязку з чим просив вирішити питанняповязане з виконанням постанови.

Представник органу пробації та правопорушник у судове засідання не з`явилися.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином на момент повторного пред`явлення постанови суду до виконання був пропущений строк, що відповідно до вимог ст.4 ч.4 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для повернення стягувачу виконавчого документу, яким є постанова суду про накладення адміністративного стягнення.

Нормами ст.303 КУпАП встановлена давність виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Коментар до цієї норми наголошує на тому, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення. Постанову, відповідно до повідомлення про прийняття постанови суду до виконання, прийнято сектором пробації 02.08.2019 року. Тому з цих підстав не допускається її невиконання.

Згідно ст.304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 [2] зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Відомостей про те, що правопорушник ухиляється від відбування призначеного судом стягнення у виді суспільно-корисних робіт не представлено, тому перебіг строків давності виконання зазначеної постанови суду від 14.06.2013 року, щодо ОСОБА_1 не застосовується. Перебіг строків даності і не передбачений нормами КУпАП.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст.303, 304 КУПАП його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303,304 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративного стягнення у виді громадських робіт за постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 14.06.2013 року за порушення ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Макуха