Дата документу Справа № 334/512/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/383/20 Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
Єдиний унікальний № 334/512/20 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сотникова О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційною останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 25 січня 2020 року о 13 год. 09 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по пр. Металургів, буд. 14 в м. Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу у заїзному кармані без порушення ПДР, про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає що розгляд справи відбувся за його відсутності, про існування постанови дізнався лише 12.05.2020.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення суддею вимог матеріального і процесуального права просить постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КПК України скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу вказаного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно особи, яка має те саме ім`я і прізвище, однак інше по батькові. Відомості про цю особу вказані і в інших матеріалах справи ( ОСОБА_2 особа, вказана у матеріалах справи, ОСОБА_3 він).

Крім цього ОСОБА_1 вказує, що було порушено його право на захист (розгляд справи відбувся за його відсутності).

Також зі змісту доводів апеляціної скарги випливає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але бажав його проходити на місці. Йому в свою чергу не роз`яснили в повному обсязі його права. Вказує, що на момент зупинки у нього були відсутні ознаки сп`яніння, і що в подальшому він самостійно пройшов огляд в медичному закладі, результат якого був негативним.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянта та його захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, копію постанови отримав лише 12.05.2020, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті:

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи, оскільки вказаних вимог закону не дотримався, так як обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №299292 від 25.01.2020, 25 січня 2020 року о 13 год. 09 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по пр. Металургів, буд. 14 в м. Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу у заїзному кармані без порушення ПДР, про повторність попереджений.

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи, оскільки не забезпечено явку та не допитано правопорушника, свідків, які зазначені в протоколі, а також працівників поліції. Отже, з матеріалів справи вбачається, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження обстеження у встановленому порядку на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога у присутності двох свідків.

Натомість апелянт зазначає, що в процесі спілкування з працівниками поліції він повідомив, що погоджується на проходження огляду в медичному закладі, однак вказаний факт не зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції його було зупинено по вул. Перемоги в м. Запоріжжя. Під час спілкування з працівниками поліції на місці зупинки по вул. Перемоги в м. Запоріжжя працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що останній погодився, однак за його проханням працівники поліції дозволили йому проїхати до пр. Металургів в м. Запоріжжя у робочих справах, після чого виникла конфліктна ситуація, яка зафіксована на відеозаписі.

Натомість, в матеріалах справи відсутні відомості про перебіг події по вул. Перемоги в м. Запоріжжя, а зафіксовано вже рух автомобіля ОСОБА_1 та патрульного автомобіля, які слідували в напрямку пр. Металургів в м. Запоріжжя.

Таким чином наданий відеозапис події є не повним та не відображає всі обставин події 25.01.2020 за участю ОСОБА_1 .

В той же час, за поясненнями ОСОБА_1 , на момент складання працівниками поліції протоколу, останній повідомив що погоджується на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак всупереч вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, працівниками поліції в протоколі зафіксовано саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В даному випадку працівники поліції після отримання згоди водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі повинні були доставити останнього до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак таке право водія забезпечено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, працівниками поліції не дотримались вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, а також Закону України «про національну поліцію». Оскільки особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення має бути детально повідомлена про обсяг її прав та не помилятися у правильності свого сприйняття висунутих їй вимог.

З наданих доказів встановлено, що ОСОБА_1 спочатку вимагає щоб огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений на місці зупинки, що працівниками поліції сприймається як відмова від проходження огляду. Однак, під час спілкування працівники поліції не повідомляють про наслідки таких його дій. Коли ж ОСОБА_1 усвідомлює про сутність наслідків, що можуть настати, він звертається до працівників поліції з проханням про направлення його до медичної установи для проходження огляду, на що отримує відмову, яка мотивована тим, що протокол вже складений. Такі дії не можуть бути кваліфіковані як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки обов`язок поліцейських забезпечити огляд особи не зникає залежно від того чи вже складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність відмови підтверджується також і тим, що одразу після того, як вимога ОСОБА_1 про проведення огляду поліцейськими не виконана, він пройшов такий огляд самостійно.

Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

В той же час, доводи апеляційної скарги про те, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, оскільки п. 3 Розділу ІІІ вказаної інструкції передбачено, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, за таких обставин вважаю, що доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності не спростовані належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає необхідним постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно останнього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_1 задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас