Справа № 127/5433/20
Провадження № 3/127/2112/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іванченко Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 року та 25.02.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в магазині «Сусідка», що за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.01.2020 року по 11.02.2020 року фактично допустила до виконання обов`язків продавця продовольчих товарів ОСОБА_2 без оформлення трудового договору, чим порушила ч.1 ст. 21, ч. 3 ст.24 КЗпП України; з 25.02.2020 року фактично допустила до виконання обов`язків продавця ОСОБА_3 без оформлення трудового договору, чим порушила ч.1 ст. 21, ч. 3 ст.24 КЗпП України.

Правопорушниця ОСОБА_1 у судові засідання вину у вчинені правопорушення не визнала, суду пояснила, що вона на протязі двох тижнів була на лікарняному по догляду за дитино, а її обов`язки виконувала її мати, з якою вони разом займаються підприємницькою діяльністю та яка також являється фізичною особою підприємцем, при цьому пояснила, що продавців ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вона не знає, оскільки не працевлаштовувала їх, однак запевнила суд, що трудові відносини з вказаними продавцями були її матір`ю оформлені належним чином. В подальшому зазначила, що одна із вказаних продавчинь була прийнята на роботу на випробувальний термін з оформленням цивільно-правової угоди, після того як звільнилась попередня продавчиня. Однак, надати суду будь-які докази на підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 відмовилася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що її дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, за ознаками фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № ВН7724/1962/АВ/П/ПТ від 02.03.2020, в якому викладено обставини вчинення правопорушення (а.с. 2-3), даними акта інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ВН 7724/1962/АВ від 02.03.2020, в якому зафіксовано виявлені порушення ФОП ОСОБА_1 (а.с. 4-8), письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.02.20 (а.с. 9), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 10), даними договору підряду від 11.01.2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

При цьому суд не може взяти до уваги як правдиві пояснення ОСОБА_1 стосовно її необізнаності з допуском до роботи продавців без оформлення трудових відносин, оскільки пояснення ОСОБА_1 складаються з протиріч, які взаємовиключають вказані останньою обставини. Так, спочатку ОСОБА_1 пояснила, що їй взагалі нічого не відомо про допуск вищевказаних працівників до роботи, оскільки вона біля двох тижнів перебувала на лікарняному, при цьому як вбачається з матеріалів справи правопорушення вчинялося в період з 11.01.2020 року по 11.02.2020 року, тобто на протязі місяця, а також з 25.02. 2020 року. Також в своїх пояснення ОСОБА_1 зазначила, що з працівниками трудові відносини були оформлені належним чином, в той же час вказала, що одна із продавчинь була на випробувальному терміні. При цьому ОСОБА_1 відмовилася надати суду будь-які докази на підтвердження своєї невинуватості. Суд розцінює таку позицію ОСОБА_5 як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує всі обставини справи, особу правопорушниці, перебування на її утриманні двох неповнолітніх дітей, однак зважаючи на те, що ОСОБА_1 являється фізичною особою підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність, тобто має дохід, свою вину у вчиненні правопорушення не визнала, у вчиненому не розкаялась, тобто належних висновків для себе про недопустимість подібних порушень в майбутньому не зробила, а тому суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому до неї слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір в розмірі, визначеному пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 слід роз`яснити зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 41, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення; відповідно до ч.2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного в постанові, що становить 34000 гривень та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: Я.М. Іванченко