Справа № 126/519/20
Провадження № 33/801/388/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі заявника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Пригузи Сергія Дмитровича,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № АСВП 5519269/3 від 03 березня 2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа 2-1626, виданого Бершадським районним судом Вінницької області 06 листопада 2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2004 року і до повноліття дітей, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а саме у боржника ОСОБА_1 починаючи з 08 жовтня 2004 року наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Станом на 01 березня 2020 року загальний борг становить 101231,74 грн., в тому числі за останні 18 місяців починаючи з 01 вересня 2018 року заборгованість складає 28731,00 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, порушення його права на захист, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений за його відсутності, оскільки заявник не отримував виклик державного виконавця про необхідність з`явитися для складання протоколу про адміністративне правопорушення та не був з ним ознайомлений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження. Вважає, що строк попущено з поважних причин через те що, справу розглянуто за його відсутності, оскільки суд належним чином не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи, окрім того вказує, що копію постанови він отримав 20 травня 2020 після розмови в телефонному режимі з працівником Бершадського районного відділу центру пробації, а апеляційну скаргу подав впродовж 10-денного строку з дня її отримання.

Відповідно до вимог ст.ст. 245 ,251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що дане клопотання належить залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно повернути апелянту, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст.294КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Також, слід зазначити, що при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Посилання апелянта на те, що про існування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо 20 травня 2020 року, коли останньому зателефонували з відділу Бершадського районного відділу центру пробації, після чого останній одразу звернувся з апеляційною скаргою до суду, є необґрунтованими та не можуть бути такими, що доводять поважність пропуску строку на апеляційне оскарження з наступних підстав.

Судом першої інстанції було вжито всіх заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, однак дії скаржника свідчать про свідоме ухилення від участі в розгляді справи.

Бершадський районний суд Вінницької області двічі повідомляв ОСОБА_1 про дати розгялду справи призначених на 26 березня 2020 року та 28 квітня 2020 року, шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду, які ним були отримані 25 березня 2020 року та 27 квітня 2020 року відповідно, про що свідчать зворотні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи (а.с. 16, 17). Таким чином, достовірно знаючи про розгляд справи в районному суді, ОСОБА_1 до суду не з`явився та не скористався своїм правом своєчасного ознайомлення з результатами розгляду справи та, в разі незгоди з прийнятим судовим рішенням, у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу, хоча не був позбавлений такої можливості.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися, як про дати призначення справи так і про результати її розгляду.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Бершадського районного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 126/519/20 надіслана до реєстру 29 квітня 2020 року та її оприлюднено 04 травня 2020 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. У разі ж, якщо в процесі ознайомлення із текстом постанови в ЄДРСР у ОСОБА_1 виникали труднощі щодо його ідентифікації, він не був позбавлений можливості уточнити цю інформацію, шляхом подачі відповідної заяви до канцелярії місцевого суду, однак, цього не зробив, і лише 21 травня 2020 року звернувся з апеляційною скаргою на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2020 року, що не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, ОСОБА_1 знав про наявність боргу зі сплати аліментів та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки особисто отримав виклик державного виконавця про явку для складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується копіями зворотних рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 10 та зворот а.с. 10).

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 20 жовтня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, в подальшому самостійно не цікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно дост. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ, як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що учасники справи зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

За таких обставин доводи клопотання ОСОБА_1 про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду є безпідставними, оскільки вказані ним складнощі щодо подання апеляційної скарги у встановлений законом строк не виходять за межі звичайних проблем, які пов`язані з реалізацією права на апеляційне оскарження, яке відповідно до принципу диспозитивності, здійснюється особою на свій власний розсуд у порядку, передбаченому КУпАП, а будь-яких інших причин, які б свідчили про поважність обставин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, у клопотанні не зазначено, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку на оскарження постанови суду, і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий