ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1996/20 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/491/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді прийомоздавальника вантажу та багажу ПАТ «Запоріжсталь», має інвалідність ІІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 13 травня 2020 року о 15 годині 49 хвилин біля будинку № 38, розташованого по вул. Шкільній в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely Emgrand», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6820». За результатами тесту № 1040 проба позитивна 0,46 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду змінити та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно зі ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що держава при накладенні стягнення зобов`язана додержуватися, зокрема, третього критерію - балансу інтересів, визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Апелянт посилається на те, що він має інвалідність ІІІ групи (ступінь втрати працездатності 65%). Внаслідок отриманої травми він втратив гомілку, ходить за допомогою протезу. З огляду на характер травми він не має можливості повноцінно користуватися громадським транспортом і єдиним способом пересуватися містом для нього є автомобіль. Крім того, він працює на ПАТ «Запоріжсталь» на посаді приймоздавальника вантажу та багажу. Без можливості керувати автомобілем він ризикує втратити роботу, тобто єдиного джерела доходу, оскільки дістатися робочого місця громадським транспортом він не зможе.

Його дружина - ОСОБА_2 , страждає на тяжке захворювання і потребує постійного та дорогого лікування, в тому числі періодичного радіохірургічного лікування.

У випадку позбавлення його права керування транспортними засобами, його сім`я втратить основне джерело доходу та завдана покаранням шкода становитиме надмірний тягар для нього та його сім`ї.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421058 від 13 травня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «Geely Emgrand», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6820». За результатами тесту № 1040 проба позитивна 0,46 проміле. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, що підтверджується його підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 13 травня 2020 року, які були присутні під час проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за наслідками якого у ОСОБА_1 виявлено позитивний результат - 0,46 проміле; DVD-диском з відеозаписом, де зафіксовано момент, коли працівники поліції зупиняють автомобіль ОСОБА_1 , водій перебуває у салоні за кермом, поліцейські повідомляють, що виявили ознаки алкогольного сп`яніння у водія та пропонують пройти тест. Водій визнає, що вживав у цей день пиво, але припускає, що ознак сп`яніння не повинно бути, оскільки пройшов час. У подальшому водій проходить тест за допомогою газоаналізатора, результати огляду не оспорює.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції ОСОБА_5 , в якому зафіксовано, що 13 травня 2020 року о 15 годині 49 хвилин біля будинку №38, розташованого по вул.Шкільній в м.Запоріжжі, був зупинений автомобіль «Geely Emgrand», д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час розмови були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6820». За результатами тесту № 1040 проба позитивна 0,46 проміле.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом - у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, санкція ч.1 ст.130 КК України є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника обох вказаних стягнень.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а доводи останнього про те, що суд першої інстанції при накладенні стягнення не дотримався вимог закону та не врахував всі обставини справи та відомості про його особу, є безпідставними.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 331/1996/20