Справа № 454/585/20 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/700/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шугало Ігора Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шугало Ігора Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17.02.2020р. о 15.25год. в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, в м. Великі Мости по вул. Шевченка, Сокальського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Вольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду у визначеному законом порядку для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат Шугало І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року, просить таку скасувати, а справу закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що дана постанова суду є не об`єктивною та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам справи.

Наголошує, що свідок заявник ОСОБА_2 не був допитаний в судовому засіданні, а тому його письмові пояснення не є належним доказом.

Зазначає, що свідчення працівників поліції, не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, які виконують функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній акт про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; зазначені в протоколі свідки при складанні останнього були відсутні, а також в матеріалах справи не міститься письмових пояснень вказаних свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер відеофіксації співробітників поліції; відсутній підпис поліцейського у графі «підпис поліцейського, який складав протокол»; автомобіль переданий ОСОБА_5 , яка не має водійського посвідчення; факт керування транспортним засобом на момент події ні чим не підтверджується.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Шугало І.М. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, яким суддя місцевого суду дав належну правову оцінку з точки зору допустимості, достовірності й достатності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2019 року серії БР № 031465 від 17.02.2020 року (а.с.1), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с.2), рапортом поліцейського Сокальського ВП Некін О.Б. (а.с.3), з якого встановлено, що за повідомленням гр. ОСОБА_6 здійснено виїзд з приводу конфлікту із сусідом, який на його думку керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

В своїх письмових поясненнях, свідок ОСОБА_6 зазначив, що 17.02.2020р. біля 15.00год. при виїзді ним із воріт до нього підійшла невідома особа, яка вказала йому на необхідність закрити ворота, так як це заважає йому проїхати. В ході розмови він помітив, що дана особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння та керує автомобілем марки «Вольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим він зателефонував у поліцію.

Згідно з поясненнями даними в суді першої інстанції свідка ОСОБА_7 , який працює поліцейським СРПП№4 Сокальського ВП та 17.02.2020р. спільно із поліцейським ОСОБА_8 несли службу. Через службу «102» надійшло повідомлення про те, що в м. В.Мости гр. ОСОБА_1 керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Заявником виявився працівник поліції, який по їх прибуттю вказав напрямок куди поїхав ОСОБА_1 . Коли вони прослідували у напрямку руху ОСОБА_1 в цей час здійснював заїзд у гараж. На їх вимогу водій зупинив автомобіль. Підійшовши до водія він зазначив, що ремонтував автомобіль та лише спробував як він їде після ремонту. Оскільки від водія було чути запах алкоголю, він запропонував йому пройти освідування за допомогою приладу «Драгер», на що водій відмовився, як і відмовився пройти освідування у медичному закладі у присутності свідків.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює поліцейським СРПП №4 Сокальського ВП. Під час патрулювання 17.02.2020р. надійшло повідомлення у якому заявник скаржився на те, що його сусід їздить автомобілем п`яний. Вони із ОСОБА_7 приїхали за викликом та заявник вказав напрямок руху водія. Проїхавши за ним вони побачили як автомобілем керує ОСОБА_1 та зупинили його. ОСОБА_7 підійшов до водія та повідомив йому про те, що заявник вказує на керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і запропонував пройти освідування за допомогою «Драгера». На дану пропозицію ОСОБА_1 заперечив, а також відмовився від проходження освідування у медичному закладі. У зв`язку із вказаною відмовою він пройшов за свідками та в подальшому відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, а автомобіль передано дружині правопорушника.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , як особа, яка отримала посвідчення водія та повинна знати положення Правил дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак доводи апеляційної скарги захисника в частині порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безпідставними.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження адвоката Шугало І.М. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та жодними доказами не підтверджується.

Апеляційний суд вважає, що непроведення допиту свідків в суді першої інстанції, не вплинуло на правильність висновків судді, відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Шугало Ігора Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк