Справа № 236/914/20
Провадження № 3/236/353/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусов А.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Губенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Краматорську Донецької області, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, є суб`єктом підприємницької діяльності, є одруженою, на утриманні має малолітню дитину, раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України,ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення,які надійшли до суду 11.03.2020 року з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 01.03.2020 року здійснювала реалізацію алкогольних та тютюнових виробів за адресою: АДРЕСА_2 , без дотримання вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». В діях ОСОБА_1 , за твердженням представника органу ДФС, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення. кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, пояснила, що вона є фізичною особою - підприємцем, здійснює торгову діяльність у приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (теперішнє найменування АДРЕСА_3 . Вона отримувала в установленому законом порядку ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, строк дії цієї ліцензії на теперішній час сплинув, вона здійснює переоформлення ліцензії. Однак у вказаному магазині зберігаються алкогольні напої та тютюнові вироби в асортименті, оскільки ОСОБА_1 не має інших приміщень, де можливо було б здійснювати зберігання цих товарів, на вітринах відповідного відділу магазину ОСОБА_1 розмістила оголошення «відділ не працює», вона до переоформлення ліцензії не здійснювала та не здійснюватиме торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Захисник адвокат Губенко О.В. в судовому засіданні зазначила, що, на її думку, провадження у справі про адміністративне правопорушення має бути закрито, оскільки вина ОСОБА_1 не доведена належними доказами, перевіркою діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , яка здійснювалась службовими особами ДФС, не було встановлено фактів реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без відповідної ліцензії.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Губенко О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності)складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч.1 ст. 164 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 року ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

Зокрема, "обвинувачення" відповідно до положень статті 6 параграфа 1 може бути визначено як "офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин", визначення, яке також відповідає критерію, що "ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась" (рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

Також у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливих наслідків для стану підозрюваного".

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970 року, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін обвинувачення із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Враховуючи, що національним законодавством України порушення порядку провадження господарської діяльності розглядається як делікт (ст. 164 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування значної суми штрафу, співмірної з розмірами штрафів, запроваджених у КК України як вид покарання за скоєння кримінальних правопорушень, передбачає конфіскацію виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення правопорушення, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами органу ДФС щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2020 року № 0227, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останньою своєї вини, посадові особи органу ДФС повинні довести факт реалізації фізичною особою підприємцем алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без відповідної ліцензії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 164 КУпАП, службовими особами органу ДФС були надані до суду:

-протокол про адміністративне правопорушення від 01.03.2020 року № 0227 (а.с.4-5);

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.03.2020 року (де вона пояснила, що у магазині зберігаються алкогольні напої та тютюнові вироби в асортименті, оскільки ОСОБА_1 не має інших приміщень, де можливо було б здійснювати зберігання цих товарів, на вітринах відповідного відділу магазину ОСОБА_1 розмістила оголошення «відділ не працює», вона до переоформлення ліцензії не здійснювала та не здійснюватиме торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами) (а.с.6);

-акт приймання передачі на зберігання описаних алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійсненої 02.03.2020 року від старшого оперуповноваженого з ОВС ГУ ДФС у донецькій області Стрижака О.В. фізичні особі підприємцю ОСОБА_1 (а.с.7);

-фототаблиця до протоколу від 01.03.2020 року; на фотографіях зображені вітрини магазину, де здійснює торгову діяльність ОСОБА_1 , з наявними на полицях алкогольними напоями та тютюновими виробами, прикріпленими оголошеннями «відділ не працює» (а.с.8-9);

-фотокопія сторінок паспорта громадянки України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами органу ДФС до суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

Свідки події правопорушення не встановлені, пояснення від відвідувачів магазину, розташованого за адресою: Донецька АДРЕСА_4 м. Лиман, АДРЕСА_2 (покупців), щодо обставин роздрібної реалізації у магазині алкогольних напоїв та тютюнових виробів отримані не були. Не було зафіксовано факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, не зафіксовано закупівлю ОСОБА_1 відповідної партії товарів саме у період завершення строку дії триманої нею раніше ліцензії. Надані до суду фотографії вітрин магазину з наявними на полицях алкогольними напоями та тютюновими виробами, прикріпленими оголошеннями «відділ не працює» не доводять вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, а підтверджують пояснення ОСОБА_1 щодо зберігання товарів у магазині та щодо не здійснення нею реалізації товарів без ліцензії. Відтак, підприємець не лише фактично не здійснювала реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, але і повідомила потенційних споживачів цієї продукції про відсутність наміру здійснення торгівлі певним товаром шляхом розміщення оголошень в приміщенні магазину.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами органу ДФС не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю,зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня складання постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя -