Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич І.В.,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,

визнаний винним та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, на виконанні в Ужгородському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 49531602, з примусового виконання виконавчого листа б/н, виданого 26.08.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 . 05.12.2015 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документу. Згідно розрахунку державного виконавця від 28.10.2019, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 становить суму в розмірі 34 052,50 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 вчинив передбачене ст. 183-1 КУпАП адміністративне правопорушення - несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі адвокат Дудурич І. В. вказує на те, що судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не всі факти судом враховані, у зв`язку із чим суд прийшов до помилкового рішення. Стверджує, що на момент складення протоколу 28.10.2019 та винесення постанови 06.12.2019 у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розпискою від 30.09.2019. Вказує на те, що при складанні протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, а сам протокол державним виконавцем не був вручений (надісланий) ОСОБА_1 .. Зазначає, що в протоколі вказані невірні відомості про потерпілу особу, оскільки у виконавчому листі від 05.08.2015 та в постанові про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2015 стягувачем є ОСОБА_3 , проте в протоколі від 28.10.2019 зазначено, що стягувачем є ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності. Посилається на те, що обов`язковими умовами складу передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення повинно бути саме несплата аліментів на утримання дитини, а також сукупний розмір заборгованості - за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а на момент складання протоколу та винесення постанови у ОСОБА_1 був відсутній борг, що підтверджується відповідною розпискою. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення вважає поважними, оскільки постанова суду ОСОБА_1 отримана лише 24.01.2020, що підтверджується відповідним підписом, а про дату судового розгляду ОСОБА_1 не був повідомлений. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дудурича І. В., неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та адвокат Дудурич І. В., належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, і від адвоката Дудурича І. В. надійшла заява про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 06.12.2020. Із наявної в матеріалах справи заяви адвоката Дудурича І. В. (а. с. 27) убачається, що адвокат ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови лише 24.01.2020.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Дудуричу І. В., своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, у тому числі й надані апеляційному суду адвокатом Дудуричем І. В. в інтересах ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, прийшов до висновку про те, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 наведених вище вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення на виконанні в Ужгородському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 49531602, з примусового виконання виконавчого листа б/н, виданого 26.08.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 . 05.12.2015 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документу. Згідно розрахунку державного виконавця від 28.10.2019, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 становить суму в розмірі 34 052,50 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Однак, із доданої до апеляційної скарги розписки Пілов В. О. від 30.09.2019 вбачається, що остання отримала від ОСОБА_1 35000 гривень у рахунок оплати боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом Ужгородського міськрайонного суду від 28.10.2015.

Із наданої апеляційному суду нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 вбачається, що станом на 28.10.2019 ОСОБА_1 у повній мірі сплатив їй борг у виконавчому провадженні ВП № 49531602 з примусового виконання виконавчого листа б/н від 26.08.2015, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Разом із тим, копією постанови старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Боднар М. Ю. від 31.01.2020 підтверджено, що виконавчий лист б/н від 26.08.2015 повернуто стягувачу - Пілов В. О. на підставі поданої нею заяви про відсутність заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31.01.2020 та будь-яких претензій щодо сплати божником штрафу.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що на момент складення протоколу 28.10.2019 та винесення постанови 06.12.2019 у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість із сплати аліментів, - знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду та заслуговують на увагу.

У зв`язку з наведеним, такими, що заслуговують на увагу є і доводи апеляційної скарги про те, що обов`язковими умовами складу правопорушення повинно бути саме несплата аліментів на утримання дитини, а також сукупний розмір заборгованості - за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а на момент складання протоколу та винесення постанови у ОСОБА_1 був відсутній борг.

Крім того, такими, що знайшли своє підтвердження, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, а сам протокол державним виконавцем не був вручений (надісланий) ОСОБА_1 , і що в протоколі вказані невірні відомості про потерпілу особу, оскільки у виконавчому листі від 05.08.2015 та в постанові про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2015 стягувачем є ОСОБА_3 , проте в протоколі від 28.10.2019 зазначено, що стягувачем є ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , при цьому, належним чином не повідомивши його про час та місце розгляду справи та, у свою чергу, позбавивши його права на доступ до правосуддя та захист (надати пояснення, докази, заявити клопотання), суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не всі факти судом були враховані, у зв`язку із чим суд прийшов до помилкового рішення, - також знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути, безумовно, доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, оскільки такими не встановлено факту заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 у розмірі 34 052,50 грн., що у свою чергу свідчить про відсутність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Тому, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення у справі з урахуванням наведеного вище враховується й те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП проступку вичерпані, що справа повинна бути розглянута у строки передбачені КУпАП і її розгляд не може продовжуватися поза розумними строками.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує також положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи, а також те, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута у розумні строки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Дудуричу І.В., строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Дудурич І.В. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан