Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/237/20
Провадження № 3/499/161/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2020 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали об`єднаної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 (далі - особа) 26.02.2020 року о 18 годині 20 хв. керував автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області, з явними ознака алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2020 року о 18 годині 30 хв. Керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області не здійснив зупинку транспортного засобу на вимогу працівника поліції, чим порушив вимоги п.2.4а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

В судові засідання, призначені на 17.03.2020, 06.04.2020, 21.04.2020, 12.05.2020 та 19.05.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, а саме направлялась повістка про виклик у судове засідання за адресою вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення, однак повістки поверталися до суду з відміткою, що адресат за зазначеною адресою відсутній.

Виходячи з положень ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, судове засідання відкладалося з метою забезпечення правопорушнику вільного доступу до правосуддя.

Вважаю за необхідне зазначити, що у справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень.

Встановлення в законі строків на розгляд справи про адміністративне правопорушення також спрямоване на забезпечення вказаного принципу.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, неявку ОСОБА_1 у судове засідання суд розцінює як спосіб уникнення адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ст.268 КУпАП участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, суддею було встановлене наступне.

Статтею 1 КУпАП визначені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі це є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності та запобігання правопорушенням.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наданими органами поліції доказами в сукупності, що знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №398537 від 26.02.2020 року, яким підтверджується факт вчинення правопорушення, його обставини, зазначено вимоги закону, що порушила особа та наявний підпис особи та вказано, що ОСОБА_1 з протоколом ознайомлений;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- направленням на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, де ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження такого огляду.

Підстав не приймати до уваги даних письмових доказів у суду не має, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, які є у справі та показами особи.

Оцінивши наведені докази, суд вважає вину ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні повністю доведеною, в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він порушив вимоги п.2.5 ПДР, а саме відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Що стосується вчинення правопорушення ОСОБА_1 яке передбачене ст.122-2 КУпАП, то суд приходить до висновку, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, оскільки на вимогу поліцейського водій не зупинився з дотриманням вимог цих Правил, що також підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №398538 від 26.02.2020 року, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актом затримання транспортного запису.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Зі змісту абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно до довідки згідно інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. .

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420,40 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:І. В. Погорєлов