КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 753/9747/20 Постанова винесена суддею Коляденко П.Л.
Справа № 33/824/3961/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Невкритого В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Невкритого Володимира Юрійовича на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 02 червня 2020 року о 13 год 00 хв, рухаючись по вул. Здолбунівська, 9-б у м. Києві, керував автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіряного покрову обличчя та звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп?яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Невкритий В.Ю. просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року скасувати, а провадження в справі закрити.

Як вважає захисник, висновки суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на тих доказах, які суд дослідив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Захисник стверджує, що ОСОБА_1 , не дивлячись на те, що ознак наркотичного сп`яніння у нього виявлено не було та наявність таких ознак є лише припущенням працівника поліції, не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а лише просив працівників поліції забезпечити проведення такого огляду за участю захисника.

Такі обставини підтвердив і допитаний в суді свідок ОСОБА_2 , узгоджуються вони із відеозаписом, долученим до протоколу, але належної оцінки усім доказам у справі суд не надав.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то захисник посилається на те, що фактичні обставини правопорушення, викладені в ньому, не підтверджуються жодним доказом, тому сам по собі протокол не може бути визнаний допустимим і достатнім доказом вини ОСОБА_1 , а щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , то захисник звертає увагу на те, що цей свідок не допитувався безпосередньо в судовому засіданні, отже його письмові пояснення не можуть бути покладені в основу обвинувачення у вчиненні правопорушення.

За таких обставин, як вважає захисник, судове рішення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню. Разом з цим, посилаючись на те, що в справі відсутні докази, які б доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник просить провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Невкритого В.Ю. на обґрунтування апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Загальні вимоги щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння визначені у ст. 266 КУпАП, частиною 6 якої передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Крім того, на виконання цієї постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Разом з цим відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду заслухав пояснення ОСОБА_1 та захисника Невкритого В.Ю., опитав свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідив письмові докази і відеозапис, та проаналізувавши усі докази у справі, повно та всебічно з`ясував фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №420247 від 02 червня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Зокрема, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіряного покрову обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- направленні водія ОСОБА_1 до КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 і їх зміст не суперечить фактичним обставинам правопорушення, викладеним у протоколі та свідчить про те, що саме в присутності двох свідків водійОСОБА_1 02 червня 2020 року о 13 год 38 хв відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я (а.с. 2);

- постанові інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_4. від 02 червня 2020 про накладення на водія ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с.3-а);

- відеозаписах із нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейським у зв`язку з відсутністю реєстрації транспортного засобу в Україні, про що було повідомлено водію; під час перевірки документів на автомобіль поліцейський встановив, що транспортний засіб обладнаний газовою установкою, відомості про що відсутні в технічному паспорті, що є порушенням вимог законодавства; також поліцейський із застосуванням ліхтаря у водія ОСОБА_1 виявив таку ознаку наркотичного сп`яніння як звужені зіниці, які не реагують на світло, запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, роз`яснив процедуру огляду та наслідки відмови від нього, на заперечення ОСОБА_1 щодо перебування у стані сп`яніння та відсутності ознак наркотичного сп`яніння в черговий раз роз`яснив вимоги п. 2.5 ПДР України; далі на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, але почав вимагати, щоб такий огляд був проведений у присутності захисника, на що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки, процедуру огляду на стан сп`яніння, яка проводиться у лікаря нарколога за обов`язкової участі поліцейського та жодним чином не заперечував, щоб водій залучив захисника, який може прибути безпосередньо до закладу охорони здоров`я; протягом години поліцейський неодноразово в присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 проїхати з ним для огляду на стан сп`яніння до лікарні, але останній відмовлявся, мотивуючи тим, що начебто чекає захисника у зв`язку з чим поліцейський повідомив, що такі дії ОСОБА_1 можуть розцінюватися як невиконання вимог п. 2.5 ПДР України та ухилення від огляду; далі на місце події прибув чоловік, який представився захисником, але не надав поліцейському документи на підтвердження своїх повноважень, тому і не був залучений як захисник під час складання протоколу про адміністративне правопорушення; у зв`язку з відмовою в присутності двох свідків проїхати з поліцейським до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснені водію суть правопорушення, процесуальні справа тощо (а.с.4).

Проаналізувавши указані докази в судовому рішенні, а також пояснення допитаних під час судового розгляду ОСОБА_1 та свідків, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав в основу своїх висновків письмові докази, відеозапис, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки вони є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовують позицію останнього в частині того, що він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а лише просив провести такий огляд у присутності захисника і такі його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, підтримав свої пояснення, надані в суді першої інстанції, в яких, окрім іншого, стверджував, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував, ознак сп`яніння у нього не могло бути, вважав дії поліцейських неправомірними, на той час не відчував себе в безпеці, тому і просив, щоб при огляді був присутнім захисник.

Аналізуючи такі пояснення ОСОБА_1 , яким суддя місцевого суду надав належну оцінку в судовому рішенні, апеляційним судом враховується наступне.

Виходячи з вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

З урахуванням відомостей, які містяться у відеозапису, ці вимоги закону ОСОБА_1 поліцейським роз`яснювались, але більше ніж годину він здійснював дії, направлені на ухилення від огляду, оскільки у поліцейських не виникло обов`язку залучати захисника для проведення огляду водія на стан сп`яніння, а ОСОБА_1 таким правом не скористався та фактично не мав намірів скористатися. Отже, з урахування часу, в межах якого повинен бути проведений огляд водія в закладі охорони здоров`я та оцінюючи дії ОСОБА_1 в даній обстановці, вважаю, що поліцейський дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється від огляду на стан сп`яніння, що є невиконанням вимог п. 2.5 ПДР України, а тому обґрунтовано склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного або іншого сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного або іншого сп`яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому позиція ОСОБА_1 щодо відсутності у нього на той час ознак будь-якого сп`яніння спростовується відеозаписом та письмовими доказами.

Оскільки подія правопорушення безперервно зафіксована у відеозаписі, доводи захисника щодо неповноти судового розгляду у зв`язку з тим, що в суді не допитувався свідок ОСОБА_3 , є непереконливими. Водночас відомостями у відеозапису спростовуються всі твердження сторони захисту щодо незаконності дій поліцейських, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу та складанням щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 27 серпня 2020 року, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці доказів, які спростовують позицію захисника Невкритого В.Ю. в апеляційній скарзі щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Таким чином, судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить захисник.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Невкритого Володимира Юрійовича залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко