Провадження № 3/127/4217/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2020 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., при секретарі Гриневич А.І., за участю прокурора Михайлини О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженки м. Кривий ріг Дніпропетровської області громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного фахівця відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця), являючись згідно пп.«и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» (надалі Декларація) за 2018 рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні визнав.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, тому просив суд визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, а вина доведена матеріалами справи.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного фахівця відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця), являючись згідно пп.«и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» (надалі Декларація) за 2018 рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказане правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Наказом Національного банку України вих. № 3391-к від 23.10.2017 ОСОБА_1 23.10.2017 було переведено на посаду головного фахівця відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця).

Наказом Національного банку України вих. № 351-к від 17.01.2018 ОСОБА_1 31.01.2018 було звільнено з посади головного фахівця відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця).

Відповідно до пп.«и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» Попова ОСОБА_2 , є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті З, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Таким чином, з метою забезпечення єдиного підходу до виконання норм чинного антикорупційного законодавства Національне агентство з питань запобігання корупції, своїми рішеннями № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 та № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 95, надало роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю.

Рішення № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином Законом передбачено чотири типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1)щорічна декларація, яка подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

2)декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану

з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону,так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»;

3)декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

4)декларація суб`єкта декларування, який є особою, що претендує на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, що подається до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади (участь у конкурсі), якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

За результатами ознайомлення із загальнодоступними даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 05.07.2019 о 09:54 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» за період 2018 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Із інформації наданої Національним банком України стало відомо, що до ОСОБА_1 , неодноразово, під особистий підпис про ознайомлення, було доведено про необхідність подання декларації особи, яка припинила діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , раніше подавались щорічні електронні декларації за 2017 та 2016 рік;

У зв`язку з заповненням ОСОБА_1 , раніше поданих електронних декларацій, їй відомий порядок заповнення та подачі електронних декларацій.

Таким чином, враховуючи вищевикладені факти ОСОБА_1

будучи звільненою з посади головногофахівця відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця), являючись згідно пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільненням» чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявити у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначимі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією

-діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В даному випадку Законом України «Про запобігання корупції» чітко передбачено строки на подання щорічної декларації та Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення даних строків, а тому відсутні підстави для неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків осіб.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку є м. Вінниця, оскільки обов`язок ОСОБА_1 , подати декларацію виник саме у зв`язку з тим що вона була головним фахівцем відділу опрацювання документів «Єдине вікно» управління діловодства Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (робоче місце в м. Вінниця), а оскільки вона була звільненою та могла подати декларацію в будь-якому іншому місці через мережу Інтернет, то місцем вчинення потрібно вважати саме місце проживання останньої: АДРЕСА_1 .

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є 05.07.2019.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу про адміністративні правопорушення, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності й свідчать про всі ознаки правопорушення.

Факт правопорушення підтверджується: роздруківкою із Єдиного державного реєстру декларацій; Повідомлення Національного банку до НАЗК; Послідовністю дій користувача ОСОБА_1 , в Реєстрі декларацій; іншими документами згідно опису. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

Таким чином, в судовому засіданні було повністю доведено вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні.

Будь яких обєктивних даних, щодо неможливості відправлення декларації у встановлений законом строк, ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надала.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь її вини.

Відповідно до ст.34,35 КУпАП обставин, що помякшують або обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно, до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172 - 6, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

Суддя