Справа № 308/219/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке останній подав разом із апеляційною скаргою 19.05.2020,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..

Згідно постанови, 27.12.2019 о 23 год. 01 хв. по вул. Залізничній, 1 у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 , 19.05.2020 до суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Одночасно, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що пропустив строк із поважних причин, оскільки не приймав участі в розгляді справи, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 12.05.2020. Також посилається на те, що його представник - адвокат Штефаняк І. І., 02.04.2020 подавав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 14.02.2020, однак постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.04.2020 йому безпідставно відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження з підстав недоведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 14.02.2020, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 24.03.2020.

З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що її подано 19.05.2020, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 24.02.2020, а саме, більш ніж через три місяці з моменту винесення постанови.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374366, складеному 27.12.2019 у присутності ОСОБА_1 , з яким він погодився і копія якого йому вручена, вбачається, що ОСОБА_1 проживає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_1 , і що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді (а. с.1). Зі змісту відеозапису вбачається, що інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, повідомив ОСОБА_1 зміст протоколу і наголосив, що справа буде розглянута судом у лютому 2020 року.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 був попереджений про те, що справа розглядатиметься Ужгородським міськрайонним судом, і повістка про виклик до суду йому буде надіслана за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_1 погодився з цим і будь-яких заперечень чи зауважень з цього приводу не висловив.

Разом із тим, у матеріалах справи міститься копія постанови серії ДПО18 № 751793 від 27.12.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, винесеної за тих самих обставин, в якій також зазначено, що ОСОБА_1 проживає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_1 , і що така ж копія йому вручена (а. с.7). Зауважень з приводу змісту цієї постанови ОСОБА_1 також не висловив.

Крім того, Ужгородським міськрайонним судом на адресу ОСОБА_1 , вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, завчасно надіслана судова повістка, яка повернулась до суду з відміткою працівника пошти про закінчення терміну зберігання, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 не прибув до установи поштового зв`язку за повідомленням про надходження рекомендованого поштового відправлення з Ужгородського міськрайонного суду.

За вказаною ж адресою 18.03.2020 за вихідним номером 308/219/20 ОСОБА_1 надіслана і копія постанови судді від 14.02.2020 (а. с.15). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що справа розглянута без участі ОСОБА_1 через його неприбуття в судове засідання, враховуючи, що про час і місце розгляду він повідомлявся належним чином (а.с.13-14).

При цьому, апеляційним судом враховується і те, що інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Ужгородському міськрайонному, на офіційному сайті «Судова влада», дошці об`яв суду, є загальновідомою.

Разом із тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Однак, як убачається з матеріалів справи, з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення пройшов значний час, протягом якого ОСОБА_1 , знаючи, що в лютому має відбутись судовий розгляд, не був позбавлений можливості своєчасно дізнатись про рух справи, а за наявності поважної причини подати клопотання про відкладення розгляду справи.

Також із матеріалів справи вбачається, що за юридичною допомогою ОСОБА_1 звернувся лише 26.03.2020.

Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_1 чи його представник не звернулися до суду першої інстанції з питанням про результат розгляду справи раніше ніж 24.02.2020, та з яких апеляційна скарга не подана в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк.

При цьому, доводи клопотання про отримання копії оскаржуваної постанови адвокатом Штефаняком І. І. 01.04.2020, а ОСОБА_1 - 12.05.2020, з урахуванням вищенаведеного, не можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. При оцінці вказаних доводів, апеляційний суд враховує і те, що апеляційна скарга на постанову від 14.03.2020 разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вперше 02.04.2020 подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Штефаняком І. І., і постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 10.04.2020 відмовлено адвокату Штефаняку І. І. у поновленні строку на апеляційне оскарження, що в свою чергу свідчить про спростування тверджень про те, що про наявність оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 14.02.2020 стороні захисту стало відомо тільки 12.05.2020.

Вищенаведені обставини та положення ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, свідчать про те, що причини, на які ОСОБА_1 посилається як на підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, - не являються поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не вказує, що у свою чергу свідчить про те, що апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, наведені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, у зв`язку із чим, апеляційна скарга, подана із пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.

Апеляційну скаргу, яку 19.05.2020 ОСОБА_1 подав на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що її подала, а також надіслати йому копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан