Справа № 425/110/20
Провадження № 33/810/61/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарів Василович Г.Ю., Пономарьової В.С. за участю захисника Головченка А.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Писаревського В.А., діючих в інтересах ОСОБА_1, на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без застосування оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2019 року о 02:22 год., у м. Рубіжне, вул. Менделєєва 27, водій ОСОБА_1 керував т/з MAZDA СХ-7 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest - Drager», та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

На постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року захисником Писаревським В.А. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, яка була доповнена іншим захисником Головченком А.О. під час апеляційного розгляду у вигляді клопотання про закриття провадження у справі.

Захисник Писаревський В.А. в своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Рубіжанського міського суду Луганської області, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю і діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП України.

В обґрунтування своїх вимог захисник Писаревський В.А. посилаючись на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ, норми КУпАП вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що обставини зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам. Водію не було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Alkotest - Drager», від огляду на місці з використанням приладу «Alkotest - Drager» водій не відмовлявся.

Також апелянт вказує, що на окрему увагу заслуговує рапорт поліцейського, в якому він зазначає, що водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Alkotest -Drager» на місці зупинки, на що він відмовився. В рапорті не зазначено про відмову від огляду на прилад у присутності 2 свідків. Лише про відмову від огляду у лікаря у присутності 2 свідків. ОСОБА_1 свою провину не визнає, поліція, на думку захисника, порушила процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що з метою дотримання процесуальних строків, подана апеляційна скарга, яка в подальшому буде доповнена.

У клопотанні про закриття провадження у справі захисник Головченко А.О. просить суд апеляційної інстанції постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2020 року скасувати та провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилається на норми ч.1 ст.271,251 КУпАП. Він вважає, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 у час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення , а саме з відеозапису відео реєстратора, якій встановлений на службовому автомобілі, а також відсутній відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Звертає увагу на те, що на відео-зйомці відсутні докази того ,що автомобіль MAZDA СХ-7 д.н.з. НОМЕР_1 взагалі рухався і, що саме ОСОБА_1 керував зазначеним автомобілем, а також те, що саме він вийшов з автомобіля зі сторони місця водія, або що саме він закривав дверцята автомобіля.

Так, зйомка з нагрудної камери поліцейського починається з того, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля темного кольору. При цьому світлові прибори на автомобілі не ввімкнені, спрацювання світової сигналізації, яка б підтверджувала закриття центрального замка дверцят автомобіля на відео відсутнє, що вказує на те, що ОСОБА_1 не керував зазначеним транспортним засобом.

На його думку, зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує керування вказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а поліцейські забрали його з вулиці і повезли на освідування на стан алкогольного сп`яніння о 03 годині 40 хвилин, у справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, а саме керування т/з у стані алкогольного сп`яніння (наприклад , відео-та/або фото фіксація, показання свідків ),тому Протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним і допустимим доказом.

При цьому захисник посилається на рішення ЄСПЛ у справі « Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, рішення ЄСПЛ у справі « Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року, рішення ЄСПЛ у справі « Маттоція проти Італії» від 25.07.2000 року, та с.17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

Вказує на те, що справа відносно ОСОБА_1 була розглянута за відсутності самого ОСОБА_2 , свідки не викликалися у судове засідання і не допитувалися судом у судовому засіданні з попередженням останніх про кримінальну відповідальність, що виключає письмові пояснення свідків як докази у справі про адміністративне правопорушення. При цьому посилається на п.п. 96, 97 рішення ЄСПЛ у справі «Сітневський та Чайковський проти України» від 10.11.2016 року.

Звертає увагу на те, що як вбачається з відеозапису знаходження ОСОБА_1 у Рубіжанській міської лікарні останній жодним словом не обмовився про те, що він відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Про те, що він начебто відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою прибору « Драгер» зазначають поліцейський і лікар. Однак, з такими висновками зазначених осіб погодитися не можна, оскільки у відповідності до п.3 « Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зніжують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»,затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року зі змінами, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем охорони здоров`я ( в сільської місцевості за відсутності лікаря- фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Вважає, що жодний із зазначених нормативно-правових актів не передбачає використання спеціального технічного засобу « Драгер» при проведенні освідування на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я , а тому пропозиція як поліцейського так і лікаря про те, що ОСОБА_1 повинен пройти освідування за допомогою технічного засобу « Драгер» є незаконною.

Вказує, що вимога ОСОБА_1 про відібрання у нього біологічного середовища, до якого відноситься кров була правомірною, оскільки відповідно до п.8 Розділу III « Проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і оформлення його результатів»,» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС і МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Окрім того, захисник посилається на положення п.п.9,10,11,12,13 вищевказаної Інструкції та зазначає, що таким чином у закладі здоров`я ОСОБА_1 лікарем протиправно не було запропоновано здати інші біологічні зразки для проведення лабораторних досліджень на стан алкогольного або іншого сп`яніння, хоча, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 наполягав на здачі біологічних зразків, якими є також кров.

Вказує на те, що до матеріалів справи не додано письмового доручення керівника органу про дозвіл на копіювання і видачу відеозапису ,що є підставою для визнання відеозаписів з нагрудних камер як неналежних доказів, оскільки отримані в порядку не передбаченому законодавством.

На його думку, отримання доказів не встановленому законодавством порядку робить їх неналежними доказами у справі, виходячи з концепції ЄСПЛ « плодів отруєного дерева», як ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. На його думку, ОСОБА_1 не підпадає під дію ст.130 КУпАП, оскільки працівниками поліції не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 27.12.2019 року.

До початку проведення судового засідання 15.05.2020 року від захисника Головченка А.О. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта та їх представників. Апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу Писаревського В.А. без участі ОСОБА_1 та його захисника Головченка А.О., оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, та їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП.

При цьому апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не з`явився до суду апеляційної інстанції з цих саме причин, які були зазначені в постанові суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення захисника Головченка А.О., який підтримав апеляційну скаргу захисника Писаревського В.А. та просив скасувати постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши свідка ОСОБА_4 , який фактично підтвердив свої пояснення, надані ним 27.12.2019 року, зазначивши додатково, що він пам`ятає, як виглядає ОСОБА_1 , бачив, як йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній відмовився у його присутності та присутності іще одного свідка, дослідивши матеріали, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції адміністративну справу відносно ОСОБА_1 розглянуто у відповідності до вимог ст.ст. 245, 279, 280 КУпАП без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника.

При цьому суд першої інстанції прийняв вмотивоване рішення про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192443 від 27.1.2019 року щодо ОСОБА_1 за його відсутністю.

Так, у постанові суду першої інстанції зазначено, що на виклик суду, а саме: 24.01.2020 р. о 08:00 год., 04.02.2020 р. о 08:00 год., 25.02.2020 р. о 08:00 год., 11.03.2020 р. о 08:00 год. ОСОБА_1 до судових засідань не з`явився, повістки про виклик до судових засідань повернулись на адресу суду з відповідного поштового відділення ДУ «Укрпошта». Також ОСОБА_1 викликався до суду через сайт Судова влада України, але до судового засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Суд обґрунтовано послався на практику Європейського Суду з прав людини, а саме на рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р., у якому зазначено, що особа, в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192443 від 27.12.2019 p., ОСОБА_1 був повідомлений про те, що місцем судового розгляду справи за складеним протоколом за ч. 3 ст. 130 КУпАП - є суд м. Рубіжне.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду про те, що ОСОБА_1 , з метою дізнатись щодо руху справи, до Рубіжанського міського суду Луганської області не з`явився, будучи обізнаним про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, розгляд якого відбудеться в Рубіжанському міському суді, протягом тривалого проміжку часу, є також обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 також не з`явився до суду апеляційної інстанції, скориставшись лише правовою допомогою захисників, які також відмовилися потім від участі у судових засіданнях.

Аргументація суду першої інстанції про те, що суд вважає поведінку ОСОБА_1 такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній не позбавлений обов`язку цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, зазначивши, що він причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення також не надав, є переконливою.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції вірно визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 , адвокат Писаревський В.А. проти такого порядку розгляду у суді першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192443 від 27.12.2019 p., складеного щодо ОСОБА_1 , не заперечував.

Не заперечував проти цього також в апеляційному суді захисник ОСОБА_1 - адвокат Головченко А.О.

Фактично в апеляційній скарзі захисник оспорює процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена працівниками патрульної поліції щодо ОСОБА_1 27.12.2019 року.

Особисто ОСОБА_1 ніяких пояснень з цього приводу суду першої інстанції не надав, у матеріалах адміністративної справи також відсутні будь-які його письмові пояснення, не надав своїх пояснень ОСОБА_1 і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин при розгляді справи місцевий суд правильно оцінив докази, що містяться у справі, і обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП., що підтверджується зібраними та дослідженими у суді доказами, а саме:

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 27.12.2019 pоку, відповідно до яких 27.12.2019 року о 02-49 год. він був запрошений працівниками поліції в якості свідка при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 . В його присутності гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 27.12.2019 pоку, відповідно до яких 27.12.2019 року о 02-45 год. він був запрошений працівниками поліції в якості свідка при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 . В його присутності гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився;

- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Луганській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко В., відповідно до якого 27.12.2019 року під час несення служби в складі екіпажу «Цейлон - 101», спільно з лейтенантом поліції Івановим P.O. в м. Рубіжне ними був зупинений автомобіль з MAZDА СХ-7 д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого виявився ОСОБА_1 , особу якого було встановлено за базою ІПНП, так як останній відмовився надати документи, посвідчуючи особу. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, але останній відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох понятих;

- довідкою УПП в Луганській області, відповідно до якої, 20.01.2019 року постановою Рубіжанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік; 01.04.2019 року постановою Рубіжанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік;

- диском з файлами відеофіксації, на яких зафіксовано факт адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ;

- копією постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2019р. про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік;

- копією постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.05.2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.

Суд першої інстанції при наявності наданих доказів не міг прийти до іншого висновку, у зв`язку з чим доводи захисника Писаревського В.А. про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є неспроможними.

Доводи захисника про те, що обставини, зазначені у протоколі, не відповідають фактичним обставинам, оскільки водію не було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Alkotest - Drager», від огляду на місці з використанням приладу «Alkotest - Drager» водій не відмовлявся, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Суд дослідив письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про відсутність яких в апеляційній скарзі захисник не зазначає, а лише вказує на те, що вони не були допитані судом безпосередньо.

Суд апеляційної інстанції безпосередньо допитав у якості свідка ОСОБА_4 , якій підтримав свої письмові пояснення, та таким чином підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу « «Alkotest - Drager» та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Також апелянт вказує, що на окрему увагу заслуговує рапорт поліцейського, в якому він зазначає, що водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Alkotest -Drager» на місці зупинки, на що він відмовився. В рапорті не зазначено про відмову від огляду на прилад у присутності 2 свідків. Лише про відмову від огляду у лікаря у присутності 2 свідків. ОСОБА_1 свою провину не визнає, поліція, на думку захисника, порушила процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд позбавлений права самостійно шукати докази винуватості або невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 жодного разу не надав свої пояснення безпосередньо суду у судовому засіданні, також не надав їх у письмовому виді, хоча неодноразово притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП упродовж року.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд першої інстанції ці завдання виконав належним чином.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника Писаревського В.А., діючого в інтересах ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони спростовується вказаними доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема відеофайлами, які містять відомості щодо обставин адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не встановив істотних порушень процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який відмовився від неї у присутності двох свідків.

Доводи захисника Головченка А.О. про те, що є підстави для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діяї ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає не переконливими та надуманими.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно досліджені всі обставини справи та прийняте законне й обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин суд вважає апеляційну скаргу захисника Писаревського В.А., діючого в інтересах ОСОБА_1 , необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Писаревського Віталія Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: Є.В. Тополюк