Справа № 740/916/20
Провадження № 3/740/340/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Полторацької В.М.,

з участю: особи, яка притягається до адмінвідповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно надісланого до суду протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2020 року, складеного інспектором Ніжинського ВП, 10 лютого 2019 року ОСОБА_1 зі своєї присадибної ділянки висловлювався на адресу громадянина ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, вчинивши правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, заперечував факт вчинення ним дрібного хуліганства, пояснивши, що 10 лютого 2020 року він ОСОБА_2 не бачив і на його адресу не виловлювався нецензурною лайкою та жодним чином не порушував громадський порядок та спокій громадян. ОСОБА_2 проживає з ним по сусідству і між ними існують неприязні стосунки з приводу сміжного землекористування і ОСОБА_2 безпідставно звертає ся зі скаргами на нього до Ніжинського відділу поліції.

Допитаний в судовому засіданні інспектор Ніжинського ВП ОСОБА_3 пояснив, що до нього надійшла заява від ОСОБА_2 на неправомірні дії ОСОБА_1 і він допитав свідків, на підставі пояснень яких склав протокол про адмінправопорушення, але особисто ним не був зафіксований факт скоєння ОСОБА_4 неправомірний дій.

В судове засідання викликані судом в якості потерпілого ОСОБА_2 та свідкі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,з наступних підстав.

Так, статтею 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність

У відповідності п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В аспекті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) суд має забезпечувати належне вивчення та оцінку доказів і аргументів, представлених сторонами.

При цьому, обґрунтування судом висновків про необхідність закриття провадження у справі полягає в тому, що при судовому розгляді справи про адміністративне правопорушення не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 допущене вчинення дрібного хуліганства.

Суд зауважує, що у протоколі не викладені істотні доводи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить детального опису часу, місця вчинення порушення, механізму вчинення, на думку посадової особи, відповідного проступку, а є частковим копіюванням диспозиції ст.173 КУпАП стосовно нецензурної лайки без зазначення того, з яких підстав належна ОСОБА_1 земельна ділянка за місцем його проживання є громадським місцем саме у визначенні складу такого адмінправопорушення як дрібне хуліганства.

З доданої до адмінпротоколу заяви ОСОБА_2 вбачається, що між ними з ОСОБА_1 з восени 2019 року триває спір з приводу суміжного землекористування.

Письмові показання свідків, зазначені в матеріалах справи, згідно правової позиції Верховного Суду без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами (ВС/КАС №560/751/17 від 27.06.2019).

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка застосовується до відповідної категорії справ, причому, з огляду на характер стягнення, що могло бути застосоване до ОСОБА_1 (адміністративний арешт на строк до п*ятнадцяти діб) у її кримінально-правовому аспекті (див. рішення Європейського суду з прав людини у справах Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення досягає більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії».

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1 липня 2003 року (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року). Залишення поза увагою ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Також невмотивованість судового рішення може свідчити про недотримання суддею приписів статей 245, 280 КУпАП щодо загальних засад судочинства у справах про адміністративні правопорушення та обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також про формальний характер судового розгляду, що не забезпечує об`єктивного вирішення справи та прийняття справедливого рішення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.173, п.1 ч.1 ст.247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя Т.Г.Ковальова