Справа №461/2499/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Лубоцького Б.І., захисника особи, відносно якої складено протокол адвоката Хрипти І.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження - Львівська область, місце роботи - тимчасово не працює, місце проживання - АДРЕСА_1 ,

встановив:

21.02.2020 року близько 12 години 19 хвилин ОСОБА_1 , повертався у якості водія з приватної поїздки з Республіки Польщі в Україну автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 через митний кордон України в м/п «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби по смузі руху «червоний коридор». У ході проведення письмового декларування громадян, що слідували даним транспортним засобом водій ОСОБА_1 заявив про наявність у нього наступних товарів: 5 пар кросівок торгових марок «Asics» і «Reebok», вартістю 1196,63 злотих, та 3 костюми торгової марки «Dres», вартістю 409,98 злотих, а також куртки торгової марки «Levise», вартістю 498,99 злотих та про відсутність інших товарів. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №622» Львівської митниці ДФС, у ході проведення митного контролю автомобіля на оглядовому майданчику, крім товару задекларованого ОСОБА_1 та чотирма пасажирами, які слідували через митний кордон автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: гребінці торгової марки «TANGLE TEEZER» - 10 шт., спортивні рукавиці для футболу торгової марки «PUMA» - 1 шт., торгової марки «SMJ sport model - CLUB» - 1 шт., торгової марки «SMJ sport model - MASTER» - 1 шт., щитки футбольні торгової марки «SMJ sport» - 2 шт., футболки торгової марки «PUMA NUFC Fan Graphic Tee Men Puma Black» - 4 шт., футболки торгової марки «ASICSTIGER 2191A004 OP Graphic SS Tee 002 performance black/cream Sportstyle Men» - 3 шт., футболки торгової марки «NEW BALANCE MT91924 ARCH GRAPHIC TEE» - 2 шт., футболки торгової марки «NEW BALANCE MT810206 ETT SS GR LOGO JY» - 3 шт., гетри футбольні торгової марки «Hummel TECH FOOTBALL SOCK 3946 True Red/White» - 4 шт., гетри футбольні торгової марки «Hummel TECH FOOTBALL SOCK 6131 Evergreen/White 7 шт., гетри футбольні торгової марки «NEW BALANCE MA730549 HME SOK» - 2 шт., гетри футбольні торгової марки «ADIDAS BK4800 SOCKS» - 3 шт., гетри футбольні торгової марки «ADIDAS AI5170 SOCKS» - 2 шт., гетри футбольні торгової марки «ADIDAS X20991 SOCKS» - 2 шт., що знаходився в салоні автомобіля та багажному відділені без ознак приховування.

В ході проведення огляду ОСОБА_1 даний товар визнав своєю власністю. Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не подав.

ОСОБА_1 та його захисник в ході розгляду справи факт правопорушення заперечили, вказуючи, що допустимі та належні докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні недекларування товарів, тобто інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, у справі відсутні. Пояснили, що з вилученого товару йому належить лише товар за порядковим номером два відображеним у протоколі серед вилученого товару. Інший товар йому не належить. Просили закрити провадження через відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. З цього приводу також подали письмові пояснення (заперечення).

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Заслухавши представника митниці, ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст. 246, ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію розпочинається митне оформлення метою якого є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Згідно ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів ОСОБА_1 , обравши зону митного контролю «червоний коридор», переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування та кількість), що доводиться дослідженими в ході розгляду справи:

протоколом про порушення митних правил №0612/20900/20 від 21.02.2020 року, яким зафіксовано факт порушення, а ОСОБА_1 визнав зазначений у протоколі товар своєю власністю;

копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору»;

копією паспорта ОСОБА_1 ;

копією свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу;

актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, яким зафіксовано факт перевезення вилученого товару;

описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 ;

митними деклараціями ОСОБА_1 та пасажирів, з яких вбачається, що ніхто з них відображених у протоколі та виявлених під час огляду товарів не задекларував.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими.

Під час проходження митного контролю з фактом правопорушення погоджувалася особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, ОСОБА_1 визнав товар своєю власністю, документів, які б підтверджували його вартість митному органу не подав, жодних зауважень до протоколу не висловив.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 змінив свої пояснення щодо суті правопорушення і обставин які його супроводжували та стверджував, що жодних дій, спрямованих на переміщення товару шляхом його недекларування не вчиняв, а переміщуваний товар йому не належить. Крім того, ОСОБА_1 та його захисник вказали на недопустимість доказів наданих митним органом, проведення огляду не уповноваженою особою, зазначивши, що надані митним органом докази до уваги прийняті бути не можуть.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він за кермом автомобіля Ford н.з. НОМЕР_2 та ще шість осіб разом з ним їхали за різними товарами до РП. Це було близько трьох місяців назад. ОСОБА_1 їхав автомобілем «MERCEDES», разом з ними та проходив митний контроль одразу після нього, тобто був у черзі за ним. Як проводився огляд автомобіля ОСОБА_1 він не бачив. Всі товари з Ford та «MERCEDES» були вилучені працівниками митниці одночасно, оскільки поглиблений огляд авто проводився в той самий час. Протокол складено лише на ОСОБА_1 . Він бачив як при складанні протоколу у ОСОБА_1 вилучали товар. Товар відображений у протоколі про порушення митних правил за порядковим номером один належить йому (свідку).

Допитаний інспектор ОСОБА_3 показав, що протокол відповідає обставинам справи. Він прийняв рішення про скерування автомобіля у бокс поглибленого огляду і зробив відмітку у базі даних про це. ОСОБА_1 був згідний, жодних зауважень до протоколу не висловлював, визнав товар своєю власністю та підписав усі документи. В боксі поглибленого огляду сторонніх осіб не було.

За процедурою проведення огляду товарів, яка передбачена ст.338 МК України, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - за умови залучення не менше ніж двох понятих. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у результатах огляду (переогляду). Працівники митних органів не можуть бути понятими.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 під час проведення огляду був присутній. Зауваження та доповнення до акта огляду та протоколу у нього були відсутні, акт та протокол підписані ОСОБА_1 особисто.

Докази того, що огляд транспортних засобів названих свідком проводився працівниками митниці одночасно у матеріалах справи відсутні. Крім цього, ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 не подано жодних доказів, що товар відображений у протоколі під №1 у таблиці вилученого товару, а саме: гребінці торгової марки «TANGLE TEEZER» у кількості десяти штук належать не йому, а свідку ОСОБА_2 чи будь-якій іншій особі.

Суд не бере до уваги покази допитаного в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту інспектора Антошика А.В., як доказ доведення вини ОСОБА_1 , оскільки даний свідок складав протокол, тобто за переконанням суду є зацікавленою особою. Однак суд відзначає, що покази цього свідка повністю узгоджуються з матеріалами справи та суперечностей не містять.

Також, в ході судового провадження не здобуто жодних доказів, які б вказували на порушення посадовими особами митниці, в тому числі інспектором, своїх обов`язків чи перевищення повноважень, що визначені наступними документами: схемою розташування Зони митного контролю та території МП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС та посту «Рава-Руська» Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України зі сторони в`їзду автотранспортних засобів з території Республіки Польща; технологічною схемою пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська -Хребенне»; посадову інструкцією державного інспектора ВМО З МП «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби Антошика А.; положенням про Відділ митного оформлення №3 МП «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби.

При цьому доводи сторони захисту щодо неможливості застосування вказаних документів під час здійснення митних процедур, внаслідок не визначення правонаступника Львівської митниці ДФС спростовані в ході розгляду справи, оскільки відповідно до постанови КМУ від 02.10.2019 року № 858 установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізовуються до яких зокрема віднесено Львівську митницю ДФС, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби, в даному випадку Галицької митниці Держмитслужби.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Таким чином, вищеописані надані суду та досліджені в процесі судового розгляду докази у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

У свою чергу, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що під час митного оформлення були допущені порушення, а товар ОСОБА_1 не належить не підкріплені жодними доказами і не спростовують фактів відображених у протоколі. Крім цього, у даному випадку такі доводи не мають правового значення, з огляду на те, що митне оформлення починається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів та зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документу, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України). Декларант - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (ст. 4 Митного кодексу України).

Більше того, посилання ОСОБА_1 не те, що він підписав протокол без зауважень, оскільки був втомлений внаслідок тривалого перебування на митниці не підтверджені жодними доказами. Водночас, як встановлено в процесі судового розгляду, ОСОБА_1 не був обмежений у можливості висловлення зауважень до протоколу або повідомлення митному органу будь-яких додаткових відомостей щодо виявленого та вилученого у нього товару.

Порушення митних правил визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

За даних обставин ОСОБА_1 умисно порушив митні правила, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо допускав настання цих наслідків.

Таким чином, аналізуючи подані докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України доведена повністю.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення, суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ступеня вини, способу вчинення правопорушення, враховуючи мету призначення покарання та співрозмірність покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, а товар, що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 15, 16) вартість предметів правопорушення становить 10 063,74 гривень.

Також, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Крім цього, статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 472, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил 10 063,72 гривень.

Вилучений згідно протоколу №0612/20900/20 від 21.02.2020 року товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил 220,63 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.