Справа №: 671/648/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Павлової А.С.,

за участі секретаря судового засідання Козак Г.А.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

законного представника (батька) Багазія О.С.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

26.04.2020 о 23:46 год. в с. Писарівка по вул. Першотравнева, 1, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (0,38 проміле). Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР. Протягом року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вдруге, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції Закону, що діяв на момент вчинення правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав. Суду пояснив, що 26.04.2020 близько 23:46 год. його було зупинено працівниками поліції, які запропонували продути в Драгер. Він погодився, але подзвонив батькові. Результат був позитивний і він це визнає, так як дійсно випив келих вина в той день. Його батько під`їхав до місця проходження огляду і проти результату тесту заперечив. Поліцейський запропонував проїхати в лікарню. Батько одразу погодився, але по дорозі вони відмовились їхати в лікарню, а тому в смт. Війтівці на посту поліції були оформлені матеріали справи по факту керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 також вказав, що в с. Писарівка двох свідків залучено не було, хоча один з них був в стані алкогольного сп`яніння і сидів в машині. В смт. Війтівці свідки були присутні при оформленні матеріалів.

Законний представник ОСОБА_2 дав суду пояснення, з яких слідує, що його син дійсно у вищевказаний день і час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Результат приладу Драгер не оспорює. Однак, звертає увагу суду на протиправну поведінку працівника поліції, що полягала у висловлюванні на його адресу та адресу ОСОБА_1 криком із застосуванням ненормативної лексики. Також вказав, що свідок ОСОБА_3 був у стані алкогольного сп`яніння. Однак, доказів на підтвердження цього суду надати не може. Не заперечує проти застосовується до неповнолітнього сина заходу впливу у виді передачі його під нагляд батькам.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП і повинен нести встановлену законом відповідальність.

Вина ОСОБА_1 доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 033318 від 26.04.2020, результатом приладу «Drager» від 26.04.2020 (0,38 проміле), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_3 від 26.04.2020 і 14.07.2020, ОСОБА_4 від 26.04.2020, відеодоказом та копією постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Виходячи із зазначених положень, особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, відсутня, оскільки у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

За таких обставин, переживаюча (ультраактивна) дія нормативно- правового акта (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини) поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності. Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року.

Таким чином, суд вважає вину правопорушника доведеною повністю, він повторно протягом року порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції Закону від 7 липня 2016 року.

У відповідністю з ч. 2 ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовується заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника, який є неповнолітнім, у вчиненому не розкаюється, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, приходжу до переконання про можливість застосування до ОСОБА_1 заходу впливу, який застосовується до неповнолітніх, у виді передачі його під нагляд батькам.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З огляду на наведене, вважаю за необхідне не стягувати з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки попередження є заходом впливу на неповнолітнього, а не адміністративним стягненням, як це зазначено у ст. 40-1 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 24-1, ч. 2 ст. 130, ст.ст. 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції Закону від 7 липня 2016 року та застосувати до нього захід впливу у виді передачі його під нагляд батькам.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлова А.С.