ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/399/20
Категорія: ст. ч.4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П. за участю захисника особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 адвоката Попової Валентини Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Попової В.В. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. та позбавлено права керування транспортним засобом строком на 3 роки.

Судом першої інстанції з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 371441 від 24.11.2019 року було встановлено, що 24.11.2019 року о 06.39 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Луї Пастера, 183, та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, водій ОСОБА_1 до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку почав вживати алкогольний напій, а саме: пиво «Чернігівське світле» з пластикової тари об`ємом 2 літри, вміст спирту 4.8%0 , чим порушив вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Попова В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В скарзі її автор вказує, що 24.11.2019 року ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля, який належить ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять доказів того, що саме він керував вказаним транспортним засобом.

Вказує, що суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на доказ, існування яких нічим не підтверджено. Також зазначає, що суд проігнорував клопотання про повторний виклик вказаних свідків.

Вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки він не є безперервним.

Заслухавши пояснення захисника Попової В.В., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним суд вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги вказаних вище норм.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Апеляційний суд критично розцінює доводи, що ОСОБА_1 ніби то не був водієм автомобіля ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , та що в матеріалах справи відсутні докази його керування, оскільки вони спростовуються копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №174355 від 24.11.2019 року, який було складено відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2.3 «б» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який ОСОБА_1 підписав, жодних зауважень при цьому не виклав. Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, це підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зміст яких, апелянтом не спростований. Доводи, що існування вказаних вище свідків ніби то не підтверджено апеляційний суд відхиляє, оскільки доказів необ`єктивності їх свідчень апеляційному суд не надано.

Також апеляційний суд, надаючи критичну оцінку поясненням ОСОБА_1 зазначає, що останній, згідно змісту оскаржуваної постанови, повідомляючи, що за кермом автомобіля знаходився ніби то його знайомий, відмовився вказати його данні.

Твердження апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було повторно викликано до суду свідків по справі апеляційний суд до уваги також не бере, оскільки матеріали справи не містять відповідного клопотання про повторний виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку почав вживати алкогольний напій, а саме пиво «Чернігівське світле» з пластикової тари, об`ємом 2 літри, вміст спирту 4.8 % незважаючи на неодноразові вимоги поліцейських не вживати алкоголь до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також апеляційний суд відкидає твердження апелянта щодо наявного в матеріалах справи відеозапису, як на неналежного доказу, оскільки суд першої інстанції не зазначив його в якості доказу вини. Відтворенням цього відеозапису в апеляційному суді встановлено, що його зміст підтверджує факт вживання ОСОБА_1 алкогольного напою «Чернігівське пиво», об`ємом 2 літри, вміст 4.8 % алкоголю, і не спростовує правильність висновку судді суду першої інстанції, що водієм автомобіля був саме ОСОБА_1 що підтверджено вказаними вище доказами.

Пунктом 2.10 «Є» Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Об`єктивна сторона ч. 4 ст. 130 КУпАП полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, став учасником дорожньо-транспортної пригоди і до проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння вживав алкогольний напій.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку, та прийнято законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Попової Валентини Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.20250 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 28.04.2019 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик