Справа № 751/1665/20 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/779/20 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Морозова В.Ю. на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року, -

з участю захисника правопорушника -

адвоката Морозова В.Ю.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути із ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 10 березня 2020 року о 13 год. 50 хв. по вул. Інструментальній, 20 у м. Чернігові, керував транспортним засобом «Renault magnum» д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом FRVEHAVF д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, за результатами тесту виявлено 1,68 проміле алкоголю. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» у присутності двох свідків, а в подальшому підтвердився висновком КНП Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні Чернігівської обласної ради щодо результатів медичного огляду №162 від 10 березня 2020 року, чим порушив п.2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 та його захисник -адвокат Морозов В.Ю. покликається на те, що розгляд справи відбувався незаконно, а матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення та не відповідають вимогам законодавства, окрім цього, порушено його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Зазначає, що не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що при винесені постанови судом першої інстанції невірно були застосовані норми процесуального та матеріального права, а саме незважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи.

Вважає, що у зв`язку з тим, що справа була розглянута без нього та без виклику свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя не досконало дослідив фактичні обставини і не взяв до уваги грубі порушення, допущені працівниками поліції.

Акцентує, що в задоволенні клопотання про відвід судді йому було відмовлено, окрім цього було порушено право на захист, оскільки розгляд справи проведено у його відсутності.

Зазначає, що не відповідають дійсності покликання про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння; письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою; матеріали справи не містять відомостей про те, чи притягалась особа до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, також відсутні довідки про те чи він отримував посвідчення водія та про відсторонення особи від керування транспортним засобом; тест на стан алкогольного сп`яніння, проводився приладом «Драгер 6810», якого немає у списку дозволених Міністерством Охорони Здоров`я; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні телефонні номери свідків.

Також покликається на концепцію «плодів отруєного дерева» щодо недопустимості доказів.

Просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року та ухвалити нову, якою закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Морозова В.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, окрім цього, захисник просив закрити провадження в справі у зв`язку із декриміналізацією ст. 130 КУпАП з цього приводу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом серії ДПР18 №404705 про адміністративне правопорушення від 10 березня 2020 року (а.с.3).; даними перевірки на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», тест № 3000 від 10 березня 2020 року, за результатом якої, вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 1,68 ‰ (а.с.5);актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); висновком КНП Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні Чернігівської обласної ради №162 від 10 березня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.7); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.8,9);відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім цього, правопорушник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції визнав, що вжив 200 г горілки, однак заперечив, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є доводи правопорушника щодо того, що газоаналізатор «Drager Alcotest» № 6810 є недозволеним МОЗ України для використання з огляду на те, що використання газоаналізаторів «Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України і введені в експлуатацію користувачем з 10 лютого 2010 року до 10 лютого 2015 року, а саме протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу) та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджують правильність результатів вимірювання.

З виписки результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810 вбачається, що датою калібрування приладу є 12 вересня 2019 року. Міжповірочний інтервал приладу становить один рік, тобто до 12 вересня 2020 року (огляд проводився 10 березня 2020 року), а відтак підстави для визнання результатів приладу недійсними - відсутні.

Твердження про відсутність довідки про отримання посвідчення водія також апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки особу водія під час складання протоколу було встановлено саме за водійським посвідченням серії НОМЕР_3 .

Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.

Що стосується покликання захисника правопорушника адвоката Морозова В.Ю. в суді апеляційної інстанції про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з декриміналізацією ст. 130 КУпАП, то таке апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку із проведення розгляду справи в суді першої інстанції у його відсутності, то таке усунено під час апеляційного розгляду справи, де останній мав можливість надати пояснення з приводу обставин згаданого правопорушення.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною і підстав для її скасування та закриття провадження в справі не вбачає.

Призначене ОСОБА_1 судом першої інстанції стягнення, відповідає вимогам ст. 23 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Морозова В.Ю. - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року відносно останнього - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.