ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 654/1368/20
Провадження № 33/819/199/20 Головуючий в 1 інстанції Третьякова І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.05.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, 16.02.2020р. о 05.00 год. на 0,988 км. автодороги Гола Пристань Залізний Порт, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ 2121» д.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив наїзд на металеву огорожу (відбійник). В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження та згорів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. N 1306 зі змінами і доповненнями, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 16.02.2020р. о 05.00 год. на 0,988 км. автодороги Гола Пристань Залізний Порт, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2121» д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. N 1306 зі змінами і доповненнями, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Наголошує, що в суді першої інстанції не було допитано жодного свідка, а судовий розгляд проведено однобічно, що позбавило його права на справедливий суд.

Крім того, судом в порушення ст. 33 КУпАП не враховано, що автомобіль використовується ОСОБА_1 у робочих цілях, а тому позбавлення права керування ставить його у скрутне становище.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків, з яких вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного як за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в найближчому лікарняному закладі.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист не заслуговують на увагу, оскільки, ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції і надавав відповідні пояснення з приводу обставин, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 095180 від 16.02.2020 року та ДПР18 № 095741 від 16.02.2020 року, жодних клопотань про допит свідків, дослідження додаткових доказів або виклику співробітників поліції для надання пояснень з приводу відомостей що містять в протоколах матеріали справи не містять, не надано таких клопотань і до суду апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист не ґрунтуються на матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання у виді позбавлення права керування не враховані приписи ст. 33 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, крім того, до суду не надано жодних доказів, на підтвердження того факту, що автомобіль для ОСОБА_1 являється єдиним можливим способом заробітку.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що підтверджується доказами по справі.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.05.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: