Справа № 443/324/20
Провадження № 3/456/872/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

18 травня 2020 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого торговим представником ТОВ «Терраексім Україна»,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 до Жидачівського районного суду Львівської області з Перемишлянського відділення поліції Золочівського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області надійшли на розгляд матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 376932 від 07.03.2020, складеним відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23.03.2020 вказані матеріали направлено на розгляд Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 376932 від 07.03.2020 ОСОБА_1 07.03.2020 о 16 год. 20 хв. у м. Бібрка по вул. Львівська, 1 керував транспортним засобом «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA SPORTAGE», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тому його дії кваліфіковані як порушення пункту 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав, пояснив, що дійсно 07.03.2020 о 16 год. 20 хв. у м. Бібрка по вул. Тарнавського в напрямку вул. Львівська (до перехрестя вулиць Тарнавського-Галицька-Львівська) керував транспортним засобом «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_1 , проте здійснював рух не по другорядній дорозі, оскільки відсутніми були відповідні знаки пріоритету. Відтак під час руху керувався п. 16.12 ПДР, відповідно до якого на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук Т.А. у судовому засіданні просив закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам події, а в матеріалах справи відсутні докази порушення його ОСОБА_1 пункту 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Разом з тим, факт відсутності знаків пріоритету на перехресті вулиць Тарнавського-Галицька-Львівська (під час руху по вул. Тарнавського до вул. Львівська) підтверджується відповіддю Бібрської міської ради на адвокатський запит, актом огляду дорожньо-транспортної пригоди, складеним страховою компанією та долученою фототаблицею.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Ткачука Т.А., вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 376932 від 07.03.2020 ОСОБА_1 07.03.2020 о 16 год. 20 хв. у м. Бібрка по вул. Львівська, 1 керував транспортним засобом «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA SPORTAGE», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тому його дії кваліфіковані як порушення пункту 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії № 376932 від 07.03.2020 /а.с. 2/, схема місця ДТП /а.с. 3/, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 4-5/

Перевіряючи правдивість інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, суд виходить з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

При цьому, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого в КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, й інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема, це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987; рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998); дрібні правопорушення, пов`язані з нанесенням шкоди (рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенцї, не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень, віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Тобто, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин, суду при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися, в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

У рішеннях ЄСПЛ «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів і з дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом» сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

Відповідно до цього рішення доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ, розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Суд враховує практику ЄСПЛ щодо відсутності у суду підстав самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення і змінювати при цьому склад адміністративного правопорушення, коли фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, та вважає, що у даній справі істину можна було б встановити (тобто підтвердити чи спростувати наведені вище обставини) лише за наявності в представлених на розгляд суду матеріалах покликання на відповідні знаки пріоритету, розміщені на відповідних ділянках дороги та відображені схематично в схемі місця ДТП. Проте, на схемі місця ДТП знаки пріоритету графічно не зображені, хоча про наявність таких об`єктів зазначено в таблиці.

Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, з представленої суду відповіді Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області за № 02-13/355 від 18.03.2020 встановлено, що на перехресті вулиць Тарнавського-Галицької-Львівської у м. Бібрка зі сторони вулиці Галицької встановлено знаки: «Звуження дороги», «Попередження про пішохідний перехід», «Пішохідний перехід» і нанесена розмітка на переході; по вулиці Тарнавського встановлено знаки: «Пішохідний перехід», «Зупинка заборонена», «В`їзд тільки для легкового транспорту» і нанесена розмітка на переході. Вказане підтверджує доводи ОСОБА_1 та його захисника на безпідставність віднесення працівниками поліції дороги, по якій рухався ОСОБА_3 , до другорядної.

Більше того, з наданого стороною захисту акту № 75/ЦВ/20 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.03.2020, складеного посадовими особами ПрАТ АСК «Скарбниця» на підставі заяви ОСОБА_2 (потерпілого), встановлено, щ місце ДТП не є регульованим перехрестям нерівнозначних доріг, оскільки на перехресті (при наближенні до перехрестя) відсутні будь-які дорожні знаки пріоритету, а також дорожня розмітка пріоритету. Відтак відповідно до розділу 16 ПДР місце ДТП є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За таких обставин, суд вважає, що при складанні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не зібрано переконливих доказів його вини.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та були спростовані доказами та поясненнями, наданими та дослідженими судом.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 279, 283, 284, 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула