Справа № 638/4102/20
Провадження № 3/638/1381/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С. розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління держпраці у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що працює директором ТОВ «Центральна районна аптека №16»,

за ч.2 ст. 188-1 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 20-01-4404/0017 від 12.02.2020 ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Центральна районна аптека №16» порушила додержання вимог законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, в частині невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду письмові заперечення, в яких він зазначає, що ним направлялись звіти форми 3-ПН від 25.01.2019 року, від 28.02.2019 року, від 15.03.2019 року, від 05.04.2019 року, від 08.05.2019 року, від 03.06.2019 року, від 04.07.2019 року, від 01.08.2019 року, від 04.09.2019 року, від 10.10.2019 року, від 05.11.2019 року від 06.12.2019 року, які є належним підтвердженням наявності на підприємстві створених та введених в дію місць для працевлаштування інвалідів. Між тим, законом не покладено обов`язку на роботодавця самостійно шукати працівників-інвалідів, як директором Товариства створену визначену кількість місць для працевлаштування інвалідів, в залежності від чисельності штатних працівників, повідомлено уповноважені органи про наявність відповідної кількості вакансій. За таких обставин, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 188-1 КУпАП відсутні.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10, ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною 2 ст. 188-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Протягом 2019 року до Харківського міського центру зайнятості направлялась звітність за формою № 3-ПН від 25.01.2019 року, від 28.02.2019 року, від 15.03.2019 року, від 05.04.2019 року, від 08.05.2019 року, від 03.06.2019 року, від 04.07.2019 року, від 01.08.2019 року, від 04.09.2019 року, від 10.10.2019 року, від 05.11.2019 року від 06.12.2019 року.

Таким чином, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ (далі Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою статті 19 цього Закону зобов`язано підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та забезпечувати працевлаштування інвалідів.

За правилами, визначеними статтею 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відтак на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів.

При цьому, Законом також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.

З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.

Таким чином, законом не покладено обов`язку на роботодавця самостійно шукати працівників-інвалідів. ОСОБА_1 як директор Товариства створила визначену кількість місць для працевлаштування інвалідів, в залежності від чисельності штатних працівників, повідомлено уповноважені органи про наявність відповідної кількості вакансій.

При цьому відомості про безпідставну відмову інвалідам, які самостійно зверталися до відповідача з метою працевлаштування або були направлені міськім центром зайнятості в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 188-1 КУпАП та зазначеного протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

При цьому суд зазначає, що відповідно до відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу правопорушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення правопорушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи. В порушення зазначеної норми в протоколі не зазначено місце, час вчинення правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч.2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247, ст. ст.283,284,294 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 188-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя