Справа № 933/512/20 р.
Номер провадження № 3/933/238/20 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Щербак Ю.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №220878 від 25 червня 2020 року, ОСОБА_1 25 червня 2020 року, о 19-45 год., перебуваючи у громадському місці на ринку, розташованому в смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області по вул.Центральній, реалізовував овочі, вирощені на своїй присадибній ділянці, без медичної маски або респіратора та захисних рукавичок,чим порушив санітарно-протиепідемічні правила та норми щодо запобігання інфекційним захворюванням, передбачені Постановами КМУ №211 від 11.03.2020 року, №392 від 20.05.2020 року, №500 від 17.06.2020 року, постанови головного санітарного лікаря України від 06.06.2020 року, протоколу засідання комісії Олександрівської селищної ради з питань техногенно-екологічної безпеки №15 від 11.06.2020 року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував,що 25 червня 2020 року протягом для займався реалізацією сільгосппродукції у захисній масці та рукавичках. Близько 19-45 год. ,коли вже він закінчив продаж, до нього підійшла літня жінка та попросила продати картоплі, на що ОСОБА_1 погодився та продав,але при цьому вже був без маски та рукавичок.

Перевіривши матеріали справи ,приходжу до такого висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України ,однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП ,у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №220878 від 25 червня 2020 року поліцейський, описуючи нормативно-правові акти, якими заборонено дії, вчинені ОСОБА_1 , не зазначив конкретного посилання на частину та пункт нормативно-правового акту, який встановлює певну заборону. Таким чином, фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого посилання на правові норми, а отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушені приписи ст. 256 КУпАП.

Крім того, диспозицією ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною , тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог протоколу засідання комісії Олександрівської селищної ради з питань техногенно-екологічної безпеки №15 від 11.06.2020 року, але згідно положень ст. 44-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 5 КУпАП сільські, селищні, міські, обласні ради мають право приймати в межах, що визначаються законами, рішення з питань боротьби зі стихійним лихом і епідеміями, які передбачають за їх порушення адміністративну відповідальність, а також рішення з питань боротьби з епізоотіями, за порушення яких відповідальність встановлено статтею 107 цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено ст.ст. 152,159, 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Тобто, комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Олександрівської селищної ради не є органом місцевого самоврядування, її рішення носять рекомендаційний характер і не є обов`язковими для громадян.

Відповідно до ст.26 ч.1 п.45 «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Прийняття таких рішень є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Також статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, при цьому в пункті 1 вказаної статті зазначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З огляду на наведені норми права, будь-які протоколи засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій не є рішенням органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином , в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вказане невірне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

За таких підстав, враховуючи виявлені в ході розгляду порушення, не можна вважати протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №220878 від 25 червня 2020 року допустимим доказом.

Викладене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, за які, в розумінні диспозиції ст.44 -3 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за цим законом, а саме не порушував правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, як це вказано у протоколі та оскаржуваній постанові.

При цьому слід зазначити, що суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не може вийти за межі протоколу, зокрема, ставити особі у провину порушення інших вимог нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, які не зазначені в протоколі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245,247,251,252,254-256, 284 КУпАП ,суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Щербак