ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1985/20 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження № 33/807/545/20 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника - адвоката Губорєва К.М. справу за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду першої інстанції 10 квітня 2020 року о 03 год. 50 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Сергія Синенка, буд. 23 в м.Запоріжжі, керував автомобілем BMW 5281, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування автомобілем відсторонений. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати, справу закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначає, що положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 працівниками поліції не дотримані, а в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження обставин, зазначених у протоколі, який разом із доданими до нього документами містять суперечності.

Зокрема, з матеріалів справи не вбачається, що при зупинці працівниками поліції автомобіля під керування ОСОБА_1 у нього дійсно були ознаки алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відеозапис, який долучений інспектором поліції до матеріалів справи безпосередньо це підтверджує, адже ОСОБА_1 поводиться адекватно, чітко відповідає на задані питання. Крім того у письмових поясненнях свідків та в акті огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки будь-якого сп`яніння, а лише сказано про відмову останнього від проходження огляду. Тому відсутні достатні дані про наявність підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Адвокат зазначає, що є підстави вважати, що Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були привезені до місця складення протоколу саме працівниками поліції. Посилаючись на фразу поліцейського, зафіксовану відеозаписом: «зараз він скаже - не хочу - і все», зазначає, що свідки є заінтересованими особами та їх пояснення не можуть бути визначні допустимими доказами адміністративного правопорушення.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, а з урахуванням правової позиції, викладеній у постанові ВС від 27.06.019 у справі № 560/751/17, покази свідків, що не допитувалися у судовому засіданні, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник вказує не відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, відомості у рапорті про інспектора про те, що екіпаж отримав звернення громадян щодо керування транспортним засобом собою напідпитку, іншими матеріалами не підтверджені, не зафіксовані відеозаписом і порушення ПДР, які б стали підставою для зупинки автомобілю.

У зв`язку із чим було заявлено клопотання про витребування в Управління патрульної поліції інформації щодо звернення до інспектора громадян з приводу знаходження у транспортному засобі BMW 5281, державний номерний знак НОМЕР_1 , особи напідпитку. Однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання без належної мотивації такого рішення.

Як зазначає адвокат, зі слів ОСОБА_1 інспектори поліції погодилися доставити його до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Але його доставили не до медичного закладу, а до відділення поліції. Разом із патрульним вони зайшли до приміщення Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області, після чого поліцейський зник. Надалі ОСОБА_1 самостійно звернувся до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, де отримав тимчасове водійське посвідчення.

Ці обставини можуть бути підтверджені відеозаписом із камер спостережень, що встановлені у приміщенні відділу поліції та допитом інспекторів поліції, які мають номери службових жетонів 0016067, 0016401, 00174828, 0016213 та чергового. Проте і клопотання з цього приводу було залишено судом першої інстанції без задоволення.

Адвокат зазначає, що ОСОБА_1 є громадянином США, і не володіє українською/російською мовами у тому об`ємі, що приймати участь без перекладача при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Тому він вимагав перекладача або посла США , що підтверджується відеозаписом.

Пункт 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерство внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 та ст. 274 КУпАП вимагають залучення перекладача, якщо особа не володіє українською мовою.

Захисник вказує на те, що відеозаписом не підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження тесту на алкогольне сп`яніння у медичному закладі, зокрема відповідно до запису № таймкод 6 хв. 16с, ОСОБА_1 нецензурною лайкою наполягає на тому, що він був доставлений на огляд до закладу охорони здоров`я.

Посилаючись на те, що за своїм характером правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП для цілей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається кримінальним, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Крім того, адвокат заявляє клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , витребування інформації про інспекторів із номерами службових жетонів 0016067, 0016401, 00174828, 0016213, відомостей щодо чергового, який виконував службові обов`язки у Дніпровському відділі поліції 10.04.2020 у період з 6 год. по 8 год.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник зазначив, що не заперечує проти розгляду його апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтримав свої клопотання щодо допиту свідків та витребування інформації та апеляційну скаргу у повному обсязі, а також заявив клопотання про закриття впровадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та підтверджуються наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 298394 10 квітня 2020 року о 03 год. 50 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Сергія Синенка, буд. 23 в м. Запоріжжі, керував автомобілем BMW 5281, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування автомобілем відсторонений (а.с. 1).

Ознаки алкогольного сп`яніння, а також відомості про відмову водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я викладені, відповідно, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та у направленні водія на огляд до КНП «Обласний клінічних заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (а.с. 4, 5).

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 підтверджені обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, у тому числі щодо дій водія, направлених на відмову від проходження огляду (а.с. 6, 7).

Апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає неналежним доказом письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні, тому наполягає на їх допиті апеляційним судом.

Водночас вказаною постановою письмові пояснення свідків визнані не неналежним доказом вчинення особою правопорушення, як вважає апелянт, а «не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності» (п. 32 постанови), оскільки відповідно до норм Кодексу України про адміністративне судочинство в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У тій справі Верховний Суд прийшов до висновку, що письмові «покази свідків не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Проте у справі, що переглядається апеляційним судом, письмові показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 об`єктивно підтверджується сукупністю інших доказів, у тому числі відеозаписом правопорушення, а тому апеляційний суд відхиляє клопотання про виклик зазначених свідків.

Пояснення поліцейського про те, що свідки отримують інструкції від поліцейського на відеозапису , тайм код 9 хв. 10 с., які апелянт вважає інструкцією від поліцейських і вказує на зацікавленість свідків, апеляційний суд розцінює як роз`яснення свідкам до якої процесуальної дії вони залучені.

Слід зазначити, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 не мав заперечень щодо упередженості свідків.

Враховуючі час доби, в якій вчинено правопорушення, відсутність у цей час випадкових перехожих на місці зупинки транспортного засобу (що підтверджується відеозаписом), які могли бути залучені в якості свідків, доставляння свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 іншим екіпажем поліції не свідчить про їх зацікавленість у розгляді.

Отже, доводи апелянта про зацікавленість свідків та недопустимість їх пояснень як доказів свого підтвердження не знайшли.

У рапорті поліцейської Верещагіної В.В. зазначені відомості про підставу для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також обставини оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винесення постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 9.2 ПДР (а.с. 3).

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що усі, хто володіють чи керують автомобілем, знають, що таким чином вони піддають себе режиму регулювання. Цей режим застосовується не тому, що володіння або керування автомобілями є привілеєм чи дозволом, який надається державою, але тому що володіння та керування авто (як, наприклад, зброєю...) визнаються такими, що можуть потенційно завдати серйозної шкоди". Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки як частину режиму регулювання, що застосовується до автомобільного транспорт (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom, рішення від 29.06.2017, заяви №№ 15809/02 та 25624/02, п. 57)

За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 16 цього Закону водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського.

Правила дорожнього руху України зобов`язують водія на вимогу поліцейського зупинитися, надати для перевірки певні документи (п. 2.4), а також пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).

За положеннями ч. 1 ст. 267 КУпАП відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння віднесено до заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Як визначає ч. 2 ст. 267 КУпАП оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Наведене вказує на те, що ОСОБА_1 як водій повинний був виконати вимоги поліцейських щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а потім, за необхідності, оскаржити такий захід.

У протоколі про адміністративне правопорушення були наведені ознаки алкогольного сп`яніння, які виявлені у водія, такі ж самі ознаки приведені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, а також відомості про відмову водія від проходження огляду.

Акт огляду підписаний свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , а отже, усупереч відповідних доводів апеляційної скарги, свідки спостерігали вказані ознаки у ОСОБА_1 .

Відеозаписом підтверджується (файл ), що водію надався для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення, у тому числі зачитувався уголос його зміст, але заперечень щодо виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не навів.

Крім того, усупереч відповідних доводів апеляційної скарги, відеозаписом підтверджується поведінка водія, яка не відповідає дійсності, а саме ОСОБА_1 англійською мовою висловлює лайку в бік поліцейських, (файл , час запису 4 год. 32 хв. - 4 год. 37 хв.), потім - ненормативну лексику російською (файл , час запису від 4 год. 54 хв.)

За вищенаведеного апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на відсутність ознак алкогольного сп`яніння як підстави для проходження огляду на стан такого сп`яніння.

Відеозаписом також спростовуються твердження захисника про те, що водій наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (запис № таймкод 6хв. 16с., як зазначає апелянт), адже вказаним записом зафіксовано реакцію ОСОБА_1 на зауваження поліцейського, що водій через свою поведінку може поїхати в кайданках у районний відділ поліції, а отже висловлення водія, «одягайте кайданки та поїхали» разом із нецензурною лайкою не вказують на згоду або вимогу водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він складений о 04 год. 40 хв.

Відповідно до клопотання при витребування доказів, захисник просить витребувати інформацію про інспекторів патрульної поліції із номерами службових жетонів 0016067, 0016401, 00174828, 0016213, чергового, що виконував службові обов`язки у період з 6 по 8 годину у Дніпровському районному відділі поліції ГУНП в Запорізькій області, а також відеозаписи відеонагляду відділу поліції, що зроблені у цей проміжок часу (а.с. 27).

Таким чином, оскільки відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у проміжок часу між 03 год. 50 хв. до 04 год. 40 хв., події, що сталися після цього часу, не входять до предмету доказування у цій справі, а тому підстави для задоволення клопотання адвоката відсутні.

Судом першої інстанції були перевірені і спростовані доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є громадянином іншої країни та не розуміє українську мову в обсягах, достатніх для здійснення захисту.

Апеляційний суд не знаходить підстав для відступу від таких висновків суду, адже захисник не привів жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо громадянства ОСОБА_1 , відеозапис свідчить про володіння водієм українською мовою у межах, достатніх для здійснення свого захисту - він надає заперечення щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення (файл ). Його позиція щодо нерозуміння української мови є спробою ухилитися від відповідальності, як зазначає водій відповідно до відеозапису о 3 год. 57 хв., що містить файл (мовою оригіналу), «я сейчас начну говорить по-английски, и вы мне приведете сюда...».

Крім того, відеозапис свідчить, що водія не обмежували у праві залучити перекладача або захисника, він мав достатньо для цього часу, однак своїм правом ОСОБА_1 не скористався.

Посилання адвоката на ст. 274 КУпАП, яка визначає, що перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Вказану статтю слід застосувати у контексті прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст. 268 КУпАП.

Так, відповідно до вказаної норми особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, виходячи із змісту ст. 268 КУпАП, право користуватися послугами перекладача безумовно забезпечується особі на стадії розгляду справи, і саме орган (посадова особа), який здійснює розгляд справи, має відповідно до ст. 274 КУпАП за потреби призначити перекладача, водночас право користуватися перекладачем на інших стадіях провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець залишає на розсуд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наведене підтверджує і положення п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС № 1376 від 06.11.2018, на яку посилається апелянт та яка зазначає, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача, не зобов`язуючи при цьому поліцейського призначати перекладача.

За наведеного, апеляційний суд дійшов до переконання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом», на який посилається апелянт, істотних законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Апеляційним судом розглянуто клопотання адвоката про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП.

Пункт 6 ст. 247 КУпАП визначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушення» № 2617-VIII від 22.11.2018, який у цілому набрав чинності 1 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння виключено із ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України, тобто юридичну відповідальність за вказане протиправне діяння не скасовано, а посилено, а тому відсутні підстави, передбачені п. 6 ст. 247 КУпАП для закриття провадження у справі на підставі цього закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень"» № 720-IX від 17.06.2020, який опублікований 03.07.2020, виключені пункти наведеного вище закону, які стосуються змін у ст. 130 КУпАП та додають статтю 286-1 у КК України.

Як зазначає адвокат, відбулася декриміналізація дій, проте юридичну відповідальність за вказане протиправне діяння не скасовано, адже фактично ст. 130 КУпАП не зазнала своїх змін.

При цьому колізія щодо дати набрання чинності останнім законом не впливає на питання відповідальності ОСОБА_1 , адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відтак відсутні підстави для застосування положень п. 6 ст. 247 КУпАП для закриття провадження у справі за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Губорєва К.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1985/20