Єдиний унікальний номер 725/1778/20
Номер провадження 3/725/1444/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., за участю адвоката Скорика О.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Чернівецького відділу поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч. 1 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 419482 від 27.03.2020 року вбачається, що 27.03.2020 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в м. Чернівці по вул. Головній 219, на території «Автовокзалу» здійснив продаж медичних масок на суму 350 грн. 00 коп., чим на думку працівників поліції, порушив вимоги ст. 19 ЗУ «Про лікарські засоби», так яка здійснював продаж без ліцензії та реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, внаслідок чого порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушенні не визнав, просив суд справу про адміністративне правопорушення, відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Адвокат Скорик О.А. у судовому засіданні також просив справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, оскільки в контексті ст. 19 ЗУ «Про лікарські засоби», до лікарських засобів медичні маски не відносяться.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про лікарські засоби» лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Статтею 19 Закону України «Про лікарські засоби» визначено порядок торгівлі лікарськими засобами. Оптова, роздрібна торгівля лікарськими засобами на території України здійснюється підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством. Підставою для видачі ліцензії є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, відповідність яких встановленим вимогам та заявленим у поданих заявником документах для одержання ліцензії характеристикам підлягає обов`язковій перевірці перед видачею ліцензії у межах строків, передбачених для видачі ліцензії, за місцем провадження діяльності органом ліцензування або його територіальними підрозділами у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Суб`єкт господарювання може здійснювати оптову, роздрібну торгівлю лікарськими засобами за умови відповідності ліцензійним умовам провадження певного виду діяльності. Вимоги цієї статті не поширюються на особу, уповноважену на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, що здійснює закупівлі лікарських засобів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, щодо лікарських засобів, внесених до такого переліку. У разі відсутності ліцензії на провадження господарської діяльності з оптової торгівлі лікарськими засобами в особи, уповноваженої на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, забезпечення дотримання вимог законодавства про ліцензування видів господарської діяльності під час зберігання, транспортування лікарських засобів, що закуповуються особою, уповноваженою на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, законодавства про контроль якості лікарських засобів під час оптової торгівлі здійснюється шляхом залучення суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з оптової торгівлі лікарськими засобами, з дотриманням законодавства у сфері публічних закупівель.

Також, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 164 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Однак, протоколом серії АПР18 № 419482 від 27.03.2020 року зафіксований факт продажу «медичних масок», що у відповідності до Закону України «Про лікарські засоби» не є лікарським засобом та не потребує ліцензії.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого про нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3. Ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративне правопорушення. Зокрема, справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0, 42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодачого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до положень статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а вилучені кошти слід повернути останньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 164, 221, 247, 251, 284, 294 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 1 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вилучені кошти у сумі 350 грн. 00 коп., відповідно до Постанови про здачу вилучених грошей в касу УФЗБО ГУНП в Чернівецькій області від 30.03.2020 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька