Справа №521/4188/20
Провадження №3/521/2615/20

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Дробот В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 07 березня 2020 року об 03 годинні 50 хвилин в м. Одесі по вул. Академіка Філатова водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння рук, ризький запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, однак надав до суду пояснення, в яких зазначив, що він має водійський стаж понад 25 років, керування автомобілем здійснюю обережно, дотримуюсь Правил дорожнього руху, і за весь цей час жодного разу до адміністративної відповідальності за порушення Правил не притягувався. 07 березня 2020 року о 03:05, ОСОБА_1 із своїм товаришем по службі, майором медичної служби ОСОБА_2 , рухався на власному автомобілі по АДРЕСА_2 зазначеної вулиці, вони помітили, що перед ними через дорогу перебігав чоловік із автоматичною зброєю, у формі, схожій на форму інкасатора, який розмахував руками, показуючи, що далі їхати не можна. Прийнявши вправо, ОСОБА_1 зупинився, запитавши у чоловіка у формі, що сталося. Чоловік сказав, що він порушив правила дорожнього руху, рухаючись із вимкненим світлом і, що він є співробітником поліції. Насправді, зупинившись, вони помітили службовий поліцейський автомобіль, який знаходився у так званій засідці із вимкненим світлом.

Товариш ОСОБА_1 , який був пасажиром, сказав йому, що, якщо це так, то необхідно звертатися до нас, як це визначено законом, а саме назвати своє прізвище, посаду, звання і т. п. і потім поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. На що поліцейський відповів, що його звуть ОСОБА_3 . Між ними виникла суперечка. Будучи водієм, ОСОБА_1 не хотів вступати в конфліктну ситуацію, але все ж таки сказав, що, якщо причина зупинки є порушенням правил дорожнього руху, то ці відносини регулюються Кодексом України про адміністративні порушення, і ОСОБА_1 сподівався, що дане порушення було зафіксоване технічними засобами, (оскільки вже після такої незвичайної зупинки насправді вже не був впевнений, чи вимикав світло після зупинки) і, за процедурою, він маю право ознайомитися з доказами. На що поліцейський, перевищуючи свої повноваження, так і продовжив спілкування з ними у грубій, цинічній, брутальній та зухвалій формі, не відрекомендувавшись, сказав що із відеодоказами ОСОБА_1 може ознайомитися в суді та почав звинувачувати його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наказуючи дихати йому в обличчя. На що вони також відповіли йому, що є діючими офіцерами, учасниками АТО і вимагаємо до себе ставлення із повагою. Поліцейський відповів, що в такому разі він з ними спілкуватися не буде, наказав залишатися в машині та викликав інший поліцейський наряд. Як згодом з`ясувалося той поліцейський не був співробітником патрульної поліції, а був співробітником іншого підрозділу МВС.

О 03:15, на місце зупинки прибули інші співробітники поліції, вони вели себе більш чемно, але також нехтували їх правами, і також продемонстрували своє незнання керівних документів та повний непрофесіоналізм. Незважаючи на те, що до них долучилося ще декілька патрульних нарядів, які згодом приїхали на місце його зупинки, понад дві години, вони разом складали постанову та протокол про адміністративне правопорушення, нехтуючи більшості нормами чинного законодавства, коли він заявляв про свої права по черзі, не відрекомендовуючись, відводили ОСОБА_1 у сторону для спілкування без свідків, постійно консультувалися із кимось, читали в своїх телефонах норми чинного законодавства та зразки заповнення процесуальних документів, складаючи процесуальні документи в службових автомобілях, а не біля нього. Ніхто з них жодного разу не роз`яснив його права, порушували їх та не дали йому можливості ними скористатися. Весь час тиснули на нього аби він підписав виписані ними документи. В решті-решт виписали постанову ДП 609123. ОСОБА_1 наполягав про те, щоб зачитали спочатку йому його права, як це зазначено у Кодексі України про адміністративні правопорушення та зазначено в ними ж виписаній постанові.

Зі змістом виписаної постанови ОСОБА_1 не погодився, так як в ній був запис про факт відеофіксації порушення ним правил дорожнього руху, але можливості ознайомитися із ним йому так і не надали, крім того, відповідно до п. 3 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Зазначений протокол так і не був складений, натомість ОСОБА_1 , не зачитуючи його прав, намагалися вручити постанову ДП 609123, до того ж без підпису поліцейського на другому примірнику, на його прохання поставити на ній свій підпис поліцейський відмовився. В такому разі ОСОБА_1 також відмовився її підписувати.

Ще до винесення даної постанови, поліцейські:

1) не прийняли до уваги клопотання ОСОБА_1 , щодо залучення Військової служби правопорядку Збройних Сил України, оскільки те, в чому його звинувачували, є серйозним правопорушенням, і, на його думку, дані процесуальні дії є предметом підслідності цієї служби по відношенню до військовослужбовців;

2) впродовж часу (з 03:30 приблизно до 04:30) приїжджали на місце зупинки різні поліцейські наряди, і, старші даних нарядів, його декілька разів відводили в сторону для спілкування наодинці, під різними поводами намагалися схилити ОСОБА_1 від його точки зору, стосовно процедури, якої необхідно дотриматися.

ОСОБА_1 наполягав на тому, що йому вручать постанову, яку вже почали виписувати, нададуть йому можливість ознайомитися з документацією на алкотестер, і, якщо його задовольнить наявна документація, він пройду тест на місці зупинки, якщо ні, тоді поліцейські оформлять його відмову від проходження тесту на місці, і доставлять його у медичний заклад, де він здасть необхідні аналізи. Свої аргументи ОСОБА_1 підтверджував положеннями Постанови КМУ від 17 грудня 2008 року № ПОЗ та Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. Кожна така бесіда закінчувалася згодою поліцейського із ним, потім підходив інший поліцейський і також пропонував йому відійти в сторону. В ході даних бесід вони намагалися змусити його проходити тест на виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального засобу, не дозволивши йому ознайомитися із документацією до нього (строком придатності, сертифікатом відповідності та ін.), (він по своїй спеціальності займаюсь науковими дослідженнями в сфері індикації шкідливих речовин і знаю про важливість цих відомостей). На що ОСОБА_1 зазначали, що спочатку він повинен пройти тест, а вже потім йому дадуть знайомитися із документацією (що, на його думку, порушує порядок проходження даного дослідження, визначеного п. 5 розділу II Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735 (Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки).

3) приблизно о 04:30 залучили двох свідків, яких окремо від нього інструктували. Потім, в присутності цих свідків поліцейські неодноразово схиляли його визнати, що ОСОБА_1 відмовлявся проходити тест на вживання алкоголю (при чому не тільки на місці зупинки, але і одночасно в медичному закладі), на що ОСОБА_1 відповідав, що ні, не відмовлявся, але бажає проходити дану процедуру відповідно до закону та з дотриманням свої прав. Поліцейські повідомили його, що будуть трактувати його слова, як відмову з метою намаганням уникнути відповідальності, і що для нього буде краще все ж таки погодитися на ту процедуру, яку вони пропонують. Він наполягав на своїй точці зору, до того ж просив в присутності свідків щоб йому вручили вищезазначену постанову, так як на той момент вона вже була виписана, і вони можуть відбути до медичного закладу для проходження освідоцтва. Після чого, о 04:35, свідків відвели в сторону, а ОСОБА_1 , одразу ж почали вручати вищезазначену постанову в тій процедурі, яку він описав вище (тобто без того, щоб зачитати його права, та поставити підпис поліцейського на другому її примірнику, та не ознайомивши його із нібито наявними у них матеріалами відеозапису порушення ним Правил дорожнього руху. В цей час, інші поліцейські, знов в службовому автомобілі, а не в його присутності, перебували із свідками, де останні нібито підписали якісь документи, яких він не бачив, і їх відпустили, а йому сказали зачекати.

Будучи впевненим у своїх діях, так як він не вживав алкогольних напоїв, він розраховував на те, що в разі того, що його попередні дії трактують як відмову проходити тест на місці зупинки, то його, відповідно до процедури, визначеної Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, буде доправлено до закладу охорони здоров`я, де він зможе довести свою невинуватість. Але, о 05:06, коли поліцейські вийшли із автомобіля, то повідомили його, що вже нікуди їхати не потрібно, і що вони вже виписали йому протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №277234, звинувачуючи його у відмові проходити медичний огляд (ст. 2.5 Правил дорожнього руху). Знову не зачитуючи йому своїх права, вручили даний протокол для ознайомлення, без додатків, що в ньому зазначені, без підписів свідків та без підпису поліцейського, який його склав, на другому примірнику.

ОСОБА_1 не погодився зі змістом даного протоколу, про що і зробив запис у даному протоколі Повністю не згоден зі змістом даного протоколу, працівниками поліції порушені мої процесуальні права, інформація в протоколі не відповідає дійсності, від проходження медогляду не відмовлявся та отримав його копію. Незважаючи на те, що ніяких письмових приписів, щодо відсторонення від управління власним автомобілем він не отримував, вони з товаришем по службі вирішили не провокувати далі дану ситуацію та залишили автомобіль на місці його зупинки. Коли рухалися до місця зупинки тролейбуса, то помітили, що поліцейські продовжують за ними слідкувати. Після чого, він був змушений звернутися до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом щодо захисту своїх прав (справа № 947/5389/20). ОСОБА_1 не порушував Правила дорожнього руху, не відмовлявся від проходження медичного огляду, а також те, що він не згоден ані зі змістом зазначеного Протоколу, ані з процедурою його винесення.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб сайті Малиновського районного суду м. Одеси (веб - адреса сторінки: http://ml.od.court.gov.ua).

Враховуючи, що з отриманого протоколу про адміністративне правопорушення митних правил особі було відомо про розгляд справи саме Малиновським районним судом м. Одеси, суд вважає її такою, що своєчасно сповіщена про дату, час та місце судового засідання, а тому наявні усі підстави для розгляду справи без участі особи.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, яка полягає в тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однією з підстав притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, а також іншими матеріалами справи.

Згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, а також обставину, що пом`якшує відповідальність: те, що він вперше скоїв правопорушення, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, а тому накладає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,0 гривень (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 гривень (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.