ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6256/20Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/191/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.ст.124,122-4,ч.1ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП та із застосуванням ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 11 (одинадцять) місяців.

Згідно постанови, судом встановлено, що 14 квітня 2020 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП, а саме: справа № 607/6256/20 та справа 607/6259/20, які цією постановою об`єднані в одне провадження № 607/6256/20.

Згідно протоколу серії ДПР18 №268469 від 07 квітня 2020 року, 11 лютого 2020 року о 04.27 год. ОСОБА_1 по вул. Шевченка в с. Жеребки Підволочиського району, керуючи транспортним засобом LAND ROVER FREELANDER номерний знак НОМЕР_1 порушив ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів: LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 та Toyota н.з. НОМЕР_2 , а саме, рухаючись по вул. Шевченка в с. Жеребки різко, неподаши світловий покажчик про намір змінити напрямок руху прийняв вліво та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із транспортним засобом Toyota н.з. НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_2 здійснював обгін автомобіля LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 , при цьому в автомобілі Toyota н.з. НОМЕР_2 були включені проблискові маячки синього кольору та звуковий сигнал. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 3.2 та 14.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №268379 від 07 квітня 2020 року вбачається, що 11 лютого 2020 року о 04.27 год. водій ОСОБА_1 по вул. Шевченка в с. Жеребки Підволочиського району, керуючи транспортним засобом LAND ROVER. FREELANDER номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння дорожньо-трапспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 №268413 від 07 квітня 2020 року, 11 лютого 2020 року о 04.27 год. водій ОСОБА_1 по вул. Шевченка в с. Жеребки Підволочиського району, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійнив шляхом увімкнення проблискового маячка синього кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, внаслідок чого порушив п.п.2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року та закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не повідомивши його про час та місце розгляду справи та розглянув справу без його участі. Зазначає, що ні ДТП, ні інших протиправних дій він не вчиняв так як автомобіль LAND ROVER FREELANDER номерний знак НОМЕР_1 на той момент був предметом спору у справі №607/23870/19. Вказує, що протоколи про адміністративне правопорушення повинні були бути складені не пізніше 04 год. 27 хв. 12 лютого 2020 року, а не 07 квітня 2020 року. Поза увагою суду залишено те, що відомості про механізм виникнення ДТП, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268469 від 07 квітня 2020 року, суперечать відомостям, зазначеним у рапортах працівників поліції, а також показам працівника поліції ОСОБА_2 , який у момент ДТП здійснював керування автомобілем Toyota номерний знак НОМЕР_2 , які він надав у судовому засіданні. Стверджує, що суд першої інстанції також залишив поза увагою відомості, які містяться у протоколі огляду транспортного засобу від 07 квітня 2020 року, згідно якого в ході огляду транспортного засобу LAND ROVER н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , було виявлено пошкодження лакофарбового покриття автомобіля виключно з правої сторони, в той час, як згідно механізму ДТП, описаного у протоколі, такі пошкодження повинні були бути зліва. Апелянт звертає увагу суду на те, що в рапортах працівників патрульної поліції немає жодних відомостей про те, що за кермом автомобіля LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 перебував саме він. Також зазначає, що матеріали справи не містять жодних фотографій чи «скріншотів» з планшетів поліцейських, які б підтверджували їхні пояснення про те, яким чином вони встановили, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 . Зазначає, що матеріали справи не містять жодного документального підтвердження повідомлення 11 лютого 2020 року в чергову частину Управління патрульної поліції від Управління поліції охорони про те, що водій автомобіля LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 має намір керувати транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено у рапортах поліцейських. ОСОБА_1 стверджує, що свідчення інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху та працівники якого складали протоколи про адміністративні правопорушення.

Заслухавши доводи апелянта та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року і закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснення ОСОБА_2 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги і зазначив, що водієм автомобіля який вчинив ДТП був саме ОСОБА_1 проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані, які містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268469, серії ДПР18 №268379, серії ДПР18 №268413 від 07 квітня 2020 року, схемою місця ДТП від 11 лютого 2020 року, рапортами поліцейських роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області Охітва В., Возняк Р. від 11 лютого 2020 року, рапортами інспекторів роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області Іваник Р., Гук О. від 11 лютого 2020 року, рапортами начальника ВРОМ ДТП УПП в Тернопільській області Долика І. від 12 лютого 2020 року та їх показами як свідків, наданими у судовому засіданні, а також долученими до протоколів про адміністративні правопорушення відеоматеріалами, якими в сукупності підтверджується невиконання водієм ОСОБА_1 вимог поліцейського, про зупинку транспортного засобу, порушення ним п.п.1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 3.2 та 14.3 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ні ДТП, ні інших протиправних дій він не вчиняв спростовуються наявними у справі та дослідженими судом доказами, а саме схемою місця ДТП та відеозаписом камер патрульних автомобілів поліції, яким зафіксовано момент зіткнення автомобілів LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 та Toyota н.з. НОМЕР_2 по вул. Шевченка в с. Жеребки, а також показаннями свідка ОСОБА_2 , який був водієм автомобіля Toyota н.з. НОМЕР_2 і в ході судового та апеляційного розгляду підтвердив, що водієм іншого автомобіля, який не реагував на вимогу працівників патрульної поліції про зупинку та покинув місце ДТП був саме ОСОБА_1 . У суду немає підстав сумніватися в показаннях цього свідка, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з усіма іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що при огляді автомобіля LAND ROVER н.з. НОМЕР_1 не було виявлено пошкоджень його лівої частини не спростовують правильності висновків суду, оскільки вказаний огляд було проведено не безпосередньо після події ДТП, а 07 квітня 2020 року, тобто через тривалий проміжок часу, за який зовнішній вигляд цього автомобіля могло бути змінено.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування закону при накладенні адміністративного стягнення є обґрунтованими.

Так, в цій справі матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст.24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:

1) попередження;

2) штраф;

3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення;

4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення;

5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;

5-1) громадські роботи;

6) виправні роботи;

6-1) суспільно корисні роботи;

7) адміністративний арешт;

8) арешт з утриманням на гауптвахті.

З урахуванням санкцій ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП найбільш серйозним правопорушення з них є ст.122-4 КУпАП, якою передбачено накладення стягнень у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. При цьому, санкції вказаних статей передбачають накладення лише основних адміністративних стягнень і не передбачають накладення додаткових стягнень.

Таким чином, накладення на ОСОБА_1 основного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суперечить вимогам ч.2 ст.36 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржена постанова в цій частині не може вважатися законною.

Згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді). Закінчення цього строку є підставою для закриття провадження у справі (п.7 ст.247 КУпАП).

Враховуючи, що в цій справі строк накладенні адміністративного стягнення на час апеляційного розгляду закінчився, то призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт чи адміністративного арешту шляхом прийняття апеляційним судом нової постанови неможливе, оскільки згідно ст.24 КУпАП вони є більш суворими стягненнями ніж призначене оскарженою постановою основне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку є підстави для зміни оскарженої постанови в частині накладеного адміністративного стягнення та визначення його в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді штрафу.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року відносно нього змінити в частині накладеного стягнення і вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.122-2 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя