ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/534/20 Справа № 215/1691/20 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 420 гривні 40 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 439309 від 20.03.2020р., 20.03.2020р. о 10 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 забезпечила роботу магазину «Світлана» розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юрія Смірнова, 41, з продажу непродовольчих товарів (одяг, риболовні приладдя), чим своїми діями порушила вимоги п.п. 3 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширення COVID-19».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судові засідання 25.03.2020 та 09.04.2020 були проведенні без участі ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи її не повідомляли.

Вказує, що є фізичною особою-підприємцем і здійснює свою діяльність в магазині «Світлана», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Має найманих працівників, зокрема - продавця ОСОБА_2 .

Після введення карантину магазин зачинився для продажу та прийому покупців, але за цей час вона сама або разом з робітником іноді відвідували магазин для перевірки збереження цінностей, прибирання та інших внутрішніх організаційних питань (поточні нагальні ремонті роботи, виконання замовлень з адресною доставкою, якщо такі надходили).

Продавець ОСОБА_2 в цей час мала бути в магазині та очікувати майстра по ремонту ролетів, так як в одному з них зламався замок.

Після 11 годин 00 хвилин, 20.03.2020 року, їй зателефонувала продавець та повідомила, що її слід прибути негайно до магазину за вимогою працівників поліції. Приблизно о 11 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , яка живе неподалік, прибула до магазину, де з`ясувала наступне: продавчиня, з її слів, перед приходом майстра мила ролет, в цей час до неї зайшов хлопець, якого вона попросила негайно вийти, але він відмовлявся виходити та наполегливо прохав продати йому шкарпетки і вона, піддавшись його вмовлянням, їх продала йому за 14 гривень, після чого з`явилися працівники поліції. Дозволу на таке ФОП ОСОБА_1 своєму працівникові ОСОБА_2 не надавала, а коли вона прийшла, то ніякого хлопця, як і шкарпеток не бачила. Були лише поліція та продавець. Нічого і ніяких шкарпеток, які мали б бути доказом, не вилучалося, що й зазначено у протоколі. А «таємний покупець», який схоже у дійсності був «таємним провокатором поліції» навіть не був опитаний.

Після цього, працівники поліції відносно ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 439309 від 20.03.2020 року, у фабулі якого зазначили, що вона о 10 год. 50 хв. 20.03.2020 року забезпечила роботу магазину «Світлана» та порушила підпункт 3 пункту 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року. Апелянт вказує, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які дані щодо того, що 20.03.2020 р. о 10 год. 50 хв. магазин «Світлана» функціонував в звичайному режимі, а саме: відсутні свідки, клієнти, фото-відеофіксація роботи магазину та навіть вилучений реалізований товар (шкарпетки) або квитанція про купівлю шкарпеток - відсутні.

Апелянт зазначає, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, так як здійснення суб`єктом господарювання роботи, пов`язаної із прийманням відвідувачів не велося.

Крім того, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП .

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про неможливість бути присутньою в судовому засіданні, через відсутність міжміського транспорту, в зв`язку з чим, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи про законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Вказаних вимог закону під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції було дотримано.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: показаннями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні та матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 20.03.2020р. серії АПР18 №439309 (а.с. 3); рапортом чергового Буланіва В. (а.с. 4); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 7); фототаблицею (а.с. 8-9); копією витягу з реєстру платників єдиного податку (а.с. 13).

Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 17.03.2020 року) з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. 3 цієї статті суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, тобто фізичних осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці.

Таким чином, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка також є суб`єктом господарювання, а тому на момент вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, на неї розповсюджувалася дія п. 3 ч. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 17.03.2020 року).

Отже, не дотримавшись передбачених заборон, ОСОБА_1 порушила встановлені постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» правила, а тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в її в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, є безпідставними.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що наряду з пандемією COVID-19 у країні складна економічна ситуація, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, є пенсіонером, порушила умови карантину вперше, не здійснювала постійної торгівлі, магазин був зачинений для відвідувачів, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Викладені обставини суддя першої інстанції до уваги не взяв, хоча вони в сукупності вказують на малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що є підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова суду підлягає зміні, а справа відносно неї закриттю з оголошенням їй усного зауваження.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко