ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№201/3566/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азейбарджану, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 680042 від 14.04.2020, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній: 14.04.2020, близько 19-00 годин, за адресою: АДРЕСА_2 , в магазині , гр. ОСОБА_1 здійснював торгівлю напоями без засобів індивідуального захисту, а саме: без маски та захисних перчаток, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що в протоколі зазначено його громадянство як Українця, проте він являється громадянином Азербайджану, також йому не було надано перекладача та в протоколі не викладено суть адміністративного правопорушення, оскільки він являється продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 пиво», а тому не є відповідальною особою в розумінні ст. 44-3 КУпАП.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, норми статті 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які конкретно правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, в даному випадку повинні були бути застосовані (з викладенням їх змісту), і які положення таких правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, були порушені.

Господарським кодексом України визначено поняття «суб`єкт господарювання"». Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави вважати, що за недотримання заборон щодо прийому відвідувачів без забезпечення працівників засобами індивідуального захисту, встановлених на період карантину людей, можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак, досліджені у судовому засіданні протокол з доданими до нього матеріалами, свідчать про те, що ОСОБА_1 є лише найманим працівником (продавцем) суб`єкта господарювання закладу «Живое пиво», а отже й не може бути за вказаних в протоколі обставин суб`єктом правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, ні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), ні ст. 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не зобов`язано працівників суб`єктів господарювання перебувати на робочому місці тільки за умови використання засобів індивідуального захисту.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 29 червня 2010 р. N 17-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на необхідність дотримання національними органами принципу правової визначеності. Так, у справі "Салов проти України" (рішення від 6 вересня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що однією з вимог, яка випливає з вислову "передбачений законом" є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість - за необхідності за належної правової допомоги - передбачити наслідки до яких може призвести певна дія. Рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується.

Таким чином, за відсутності закріпленого та чітко визначеного законом порядку дій найманого працівника суб`єкта господарювання під час карантину людей при здійсненні ним своїх трудових обов`язків, у тому числі за відсутності встановлення обмеження (заборони) для такого працівника перебувати на робочому місці без гумових рукавичок та захисної маски, та з огляду на принцип правової визначеності дії ОСОБА_1 , вказані у протоколі, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Окрім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, з досліджених матеріалів адміністративної справи оформленої стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП вбачається, що особа стосовно якої було складено адміністративний протокол є громадянином іноземної держави та не володіє українською мовою, тобто співробітниками поліції під час оформлення матеріалів даної адміністративної справи формально були забезпечені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право користуватися послугами перекладача, якщо така особа не володіє мовою, якою ведеться провадження. В даному випадку, після встановлення уповноваженою посадовою особою того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не володіє державною мовою в достатньому обсязі для свого належного та ефективного захисту, повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, якими встановлено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, внаслідок порушення права ОСОБА_1 на перекладача судом не можуть бути визнані як допустимі докази, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 44-3 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю.

Враховуючи вище викладенні обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 притягнутого за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Мельниченко