Справа №461/1337/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Бедрія М.Б., захисника Жерухи Р.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил, 29 листопада 2019 року в зоні митного контролю ММПО ТзОВ «Глобекс-пост» митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці ДФС, під час митного огляду міжнародного поштового відправлення посилки № 14822018, яка надійшла із США по депеші №81/67, відправником якої, згідно митної декларації форми CN 23 № 14822018 є Nestor Lutsak, 47 Crest Lake Dr Oak Ridge, NJ 07438 USA/США, отримувачем ОСОБА_2 , яка проживає/перебуває за адресом: АДРЕСА_2 були виявлені не задекларовані у митній декларації форми CN 23 № 14822018 - костюми дитячі нові торгової марки Wonder Nation країна виробник Шрі Ланка- 2 шт., туалетна вода з маркуванням Tester Eclat dArpege Lanvin країна виробник Франція - 1 шт., сумки жіночі нові торгової марки Michael Kors країна виробник Китай- 3 шт., косметичний набір чоловічий для тіла новий в упаковці виробника торгової марки KENZO країна виробник Китай - 1 шт., косметичний набір дитячий для тіла новий з маркування Disney Frozen II країна виробник Китай- 1 шт., взуття чоловіче нове в упаковці виробника торгової марки Timberland країна виробник Камбоджа - 1 пара, взуття нове жіноче в упаковці виробника торгової марки UGG країна виробник Китай - 1 пара, без ознак приховування.

Згідно митної декларації форми CN23 № 14822018, ОСОБА_3 заявив, що у вказаній посилці пересилає блузу.

Дії ОСОБА_3 , митним органом кваліфіковано за ст.472 МК України, як такі, що направлені на переміщення через митний кордон України шляхом недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації форми CN23.

У судовому засіданні захисник факт правопорушення ОСОБА_3 заперечив. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення про порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України. Пояснив, що ОСОБА_3 сам особисто декларації не підписував, не заповнював та не здійснював даного відправлення. Таким чином, умислу на приховування переміщуваного товару від митного органу та на ухилення від сплати будь-яких митних платежів у нього не було, оскільки він не здійснював даного відправлення і не має до нього жодного відношення. Крім цього, ОСОБА_3 звернувся до поліції США із заявою з приводу використання його персональних даних без його відома і підробці підпису при відправлені посилки до України.

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника Галицької митниці Держмитслужби на підтримання протоколу, пояснення захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Так, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Частиною 7 ст. 233 Митного кодексу України визначено, що міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.

Відповідно до ст. 236 Митного кодексу України, декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, здійснюється оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником чи декларантом або уповноваженою ним особою.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 236 Митного кодексу України, товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, підлягають письмовому декларуванню.

Правила декларування визначені ст.ст. 257-269 Митного кодексу України.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з Митним кодексом України, міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв`язку відправлення міжнародної прискореної пошти «EMS», які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв`язку.

Для товарів, що відповідно до статті 94 Митного кодексу України підлягають декларуванню з використанням митної декларації, можуть використовуватися митні декларації окремих типів, що подаються за формою єдиного адміністративного документа і заповнення яких здійснюється з урахуванням положень Конвенції про процедуру спільного транзиту та Конвенції про спрощення формальностей у торгівлі товарами.

Митні декларації окремих типів застосовуються для декларування у митний режим транзиту іноземних товарів, які переміщуються підприємствами між ЄС, країнами - членами Європейської асоціації вільної торгівлі, окремими країнами - членами Конвенції про процедуру спільного транзиту та Україною транзитом (зокрема внутрішнім) автомобільним транспортом (без перевантаження на інші види транспорту) та стосовно яких не встановлено обов`язок щодо забезпечення сплати митних платежів.

Регламентом поштових посилок, що є невід`ємною частиною Всесвітньої поштової конвенції, а саме у частині 2 ст. РП 122 передбачено, що до кожної посилки додається митна декларація CN 23 або як єдиний бланк або як частина бланка пачки СР23. У ній повинно докладно зазначатись вкладення посилки, відомості загального характеру неприпустимі. В інструкції до заповнення CN 23, яка міститься на звороті такої декларації, зазначено, що підпис відправника та дата є підтвердженням його відповідальності за відправлення.

Частиною 4 ст. 266 Митного кодексу України встановлено, що у разі самостійного декларування товарів декларантом, передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи позиція митного органу ґрунтується на тому, що дії особи полягали в порушенні процедури декларування та недекларування за встановлено формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність, назву та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Однак, при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховано наступні обставини.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація.

Як видно з декларації, така ОСОБА_3 не підписувалась, останній факт підписання декларації заперечив та повідомив, що звернувся до поліції із заявою з приводу використання його персональних даних без його відома і підробці підпису при відправлені посилки до України, надавши відповідні належні та допустимі докази з цього приводу.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження того, що саме ОСОБА_3 особисто підписував митну декларацію.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 не міг знати та навіть передбачати, що фактичний товар не відповідає товаросупровідним документам, що свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

Отже, виходячи з наведеного, з дослідженого в ході розгляду протоколу про порушення митних правил, долучених до нього документів та доказів наданих стороною захисту, встановлено, що поштове відправлення дійсно було проведено, дійсно подавалась долучена до протоколу декларація, зміст поштового відправлення відповідає даним відображеним у протоколі. Таким чином, учасники провадження наведених обставин не заперечили і такі встановлені належними та допустимими доказами. Водночас, доказів того, що сам ОСОБА_3 здійснив це відправлення і подав досліджену в процесі судового розгляду декларацію в ході судового розгляду не здобуто. Той факт, що в декларації містяться персональні дані Nestor ОСОБА_4 і в графі підпис міститься відмітка (підпис), за наявності інших доказів заповнення і подачі декларації ОСОБА_3 , в сукупності із запереченнями особи щодо здійснення такого відправлення, не доводить факту правопорушення. Більше того, звернення ОСОБА_3 до органів поліції США, правоохоронних органів України та органів виконавчої влади України щодо неправомірного використання його персональних даних вказує на відсутність переконливих доказів вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_3 умисних противоправних, винних дій, оскільки даних про те, що саме він особисто підписував декларацію та знав, що заповнені у ній дані будуть невірні в ході розгляду справи не здобуто. Відтак, відсутні докази того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства.

Інших документів, які самі по собі або в сукупності з матеріалами справи доводять факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення митним органом не надано.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, суд вважає, що обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той же час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_3 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Таким чином, належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, визначеного ст. 472 МК України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення спростовані в ході розгляду справи.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

За даних обставин провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях його складу адміністративного правопорушення.

Долю вилученого товару слід вирішити після встановлення особи відправника або, у разі відсутності даних про таку особу, з дотриманням положень чинного законодавства щодо товару який переміщується через митний кордон, але власника якого не встановлено. Також, зважаючи на факт звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів України слід розглянути питання щодо передачі цих товарів їм, для можливого приєднання цих предметів до матеріалів провадження в якості речових доказів.

Керуючись ст.ст. 247, 251,458, 467, 483, КУпАП, ст.527 МК України

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.