Справа № 206/2058/20
Провадження № 3/206/1009/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бубісь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «РУШ» на посаді водія навантажувача, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 130 КУпАП,

за участю правопорушника: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 346723 від 02.05.2020, вбачається що водій ОСОБА_1 , 02.05.2020 о 22 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Космонавтів, керував мопедом «Fada» FD50QT-11 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме млява мова, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного освідчення на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на КП «ОМПЦЛЗ» ДОР відмовився в присутності двох свідків, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у складеному відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП не визнав в повному обсязі. Разом з тим суду показав, що 02.05.2020 у вечірній час доби, він разом з другом ОСОБА_2 знаходилися в парку, розташованому біля річки Самара, де сиділи на лавочці та вживали спиртні. Навпроти приблизно на відстані 10 метрів стояв чийсь мопед. В цей час до нього підійшли поліцейські та сказали, що він керував вказаним мопедом нещодавно, в стані алкогольного сп`яніння, на що він неоднарозово зазначив поліцейським, що в той час на які зазначають останні, він знаходився з другом ОСОБА_2 . Окрім того, зазначив, що йому невідомо кому саме належить цей мопед, можливе цей мопед належить тим людям які в той час купалися на річці. Він мопеду у володінні та використанні не має. Через деякий час розмови з поліцейськими його забрали до райвідділу для складення протоколу за ч. 2 ст. 130 та ст. 44-3 КУпАП. Разом з тим зауважив, що в стані алкогольного сп`яніння перебував, але мопедом не керував. У зв`язку з чим просив закрити провадження по справі відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що він є знайомим ОСОБА_1 , 02.05.2020 у вечірній час доби він разом з ОСОБА_1 , гуляли в парку поблизу річці Самари, де сіли на лавочку. В цей час до них підійшли співробітники поліції та сказали, що ОСОБА_1 начебто керував мопедом, який стояв від них на відстані 30-40 метрів, однак ОСОБА_1 у володінні та користуванні мопеда не має, та кому саме належить той мопед йому не відомо.

Суд, вислухавши пояснення особи, стосовно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

За змістомст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5.Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно положень ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Диспозицією статті 130 КУпАП визначено, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка повторно протягом року вчинить будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи,які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти,як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того,керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 о 02.05.2020 о 22 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Космонавтів, керував мопедом «Fada» FD50QT-11 з явними ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом в той період категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ч.3 ч.5 та ч. 6 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я; огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним; направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Так, у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 , інспектором поліції зазначено що 02.05.2020 о 22 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Космонавтів, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Fada» НОМЕР_1 -11 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме млява мова, нестійка хода, почервоніння очей.

Окрім того, в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких, вони, в якості свідків, 02.05.2020 приблизно о 23 год. 30 хв. були запрошені співробітниками поліції до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, де в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку. Натомість, наявність двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, та в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду не доведена з огляду на наступне.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 346723 від 02.05.2020 встановлено, що водій ОСОБА_1 02.05.2020 о 22 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Космонавтів, керував мопедом «Fada» НОМЕР_1 -11 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме млява мова, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного освідчення на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на КП «ОМПЦЛЗ» ДОР відмовився в присутності двох свідків, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Так, зазначений протокол було складено саме за відмову від проходження водія ОСОБА_1 від проходження медичного освідчення на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на КП «ОМПЦЛЗ» ДОР.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак як вбачається з значеного протоколу складеного відносно ОСОБА_1 та пояснень свідків вказані вимоги зазначені в постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, виконані не були, оскільки протокол було складено о 22 год. 55 хв., а свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було запрошено співробітниками поліції до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області о 23 год. 30 хв., де в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 23:36:54.

Окрім того, з відеозапису, зафіксованого на нагрудну камеру поліцейського дослідженого під час судового засідання, вбачається що о 21:57:39 підійшли до двох осіб, які перебувають в парку на лавочці та зазначають одному з вказаних осіб, якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 , що він керував мопедом «Fada» НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння приблизно десять хвилин тому, однак в протоколі співробітниками патрульної поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував мопедом «Fada» FD50QT-11 о 22 год. 00 хв., тобто вже після того, як останні підійшли до ОСОБА_1 в парку.

Разом з тим, з вказаного відеозапису встановлено, що о 22:00:01, ОСОБА_1 неодноразово зазначає поліцейським, що мопед «Fada» FD50QT-11, йому не належить, хто саме його залишив на цьому місці йому не відомо, а на зазначення співробітників поліції, що вказаний мопед буде направлено на спец.майданчик, ОСОБА_1 не заперечував. Окрім того, з вказаного відеозапису вбачається, що о 22:10:00 співробітниками поліції було проведено огляд речей ОСОБА_7 та особи яка в той час з ним перебувала ( ОСОБА_3 ) з метою знаходження ключа у останніх від вказаного мопеду, однак під час огляду ключ не було виявлено.

Крім того, з відеозапису, зафіксованого на нагрудну камеру поліцейського, встановлено, що співробітниками було опитано декілька осіб які перебували на місці події, щодо тієї обставини чи бачили вони що ОСОБА_1 керував, мопедом, на що останні зазначили, що обличчя особи яка перебувала за кермом вказаного мопеду не бачили.

З огляду на викладене відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не аргументована інспекторами УПП у Дніпропетровській області, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_7 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу правопорушень

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко