Справа № 212/3014/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні правопорушення передбаченого ст.443 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 654920 від 24.04.2020, ОСОБА_1 24 квітня 2020 року о 11.10 годині в місті Кривий Ріг по вул. Едуарда Фукса, 35, перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, що згідно п.16 постанови КМУ №211 заборонено, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, судові повістки, повернуті до суду, за закінченням строку зберігання. Суддя вважає, можливим розглянути справу без участі порушника, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддею, в результаті проведення судового засідання та дослідження матеріалів справи встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 співробітником поліції було зазначено, що вказане правопорушення вчинене за адресою м.Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса, АДРЕСА_2 . Відповідно до ст.44-3КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Згідно пункту 1постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2»№211від 11 березня 2020року на всій території України з 12 березня по 03 квітня 2020 року був встановлений карантин. Підпунктом 1 пункту 2 постанови КМУ від 02.04.2020 № 225 зі змінами, які внесені до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 заборонено з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно. Відповідно до Статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Згідно роз`яснень Департаменту комунікацій Секретаріату Кабінету Міністрів України, від 04 квітня 2020 року, які я нормативно-правовим актом установи та магазини, робота яких дозволена у період карантину, мають лише контролювати, щоб відвідувачі перебували у будівлях та на території закладів виключно в масках та респіраторах. Обов`язок забезпечення себе масками покладається на відвідувачів. Також з роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 13 квітня 2020 року вбачається, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Однак, в порушення вимог чинного законодавства, співробітником поліції в фабулі протоколу, відсутнє посилання, щодо того, що вказане правопорушення вчинено ОСОБА_1 в громадському місці відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови КМУ від 02.04.2020 № 225 зі змінами, які внесені до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020, що є порушенням вимог відповідно до ст. 256 КУпАП. Згідно п.п 16 п.2 постанови КМУ від 02.04.2020 № 225 зі змінами, які внесені до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 заборонено з 6 квітня 2020 перебувати на вулиці без документів, які посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Разом з тим, суд зазначає, що диспозиціяст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, тому, у даному випадку, посилання на конкретні нормативні акти, що згідно з протоколом, порушив ОСОБА_1 , є обов`язковим, а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п.6 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020.

Разом з тим посилання на зміст Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 у протоколі є неповним, оскільки у зміст зазначеної Постанови КМУ вносились зміни і доповнення відповідними Постановами КМУ №215 від 16.03.2020,№239 від 25.03.2020, № 255 від 02.04.2020, якими розширялось і доповнювалось коло обмежувальних заходів в умовах карантину із зазначенням яких саме.

Тобто, вказаний протокол не містить відповідного посилання щодо порушення певного нормативного акту (частина, пункт), а саме зазначення внесення змін до постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, що позбавляє суд можливості встановити об`єктивної сторони правопорушення.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 , щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, в протоколі в графі свідки не зазначено жодної особи, письмових пояснень осіб ( свідків) які б могли підтвердити факт відсутності у ОСОБА_1 документів відсутнє.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, а тому суд вважає, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 44-3 КУпАП, так як його вину співробітниками поліції області не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення. На підставі, викладеного, керуючись ст.ст.44-3,247 п. 1,283,284 КУпАП,

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення стягується лише в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення - судовий збір, в даному випадку, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст.443 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особами зазначеними у ч.1 ст.287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов