Провадження № 33/4820/376/20
Справа № 682/1059/20 Головуючий в 1-й інстанції Маршал І. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мазуркевича Олександра Станіславовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою,

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 09.05.2020 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_1 у м. Славута Хмельницької області по вул. Г. Кузовкова, 3-А керував автомобілем «ВАЗ-2140», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків у Славутській ЦРЛ, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Непогоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На розгляді у Славутському міськрайонному суді Хмельницької області одночасно перебували адміністративні справи щодо нього за ч. 1 ст. 130 КупАп та за ст. 124 КУпАП. Однак, суд не об`єднав дані справи в одне провадження та, всупереч вимог ст. 36 КУпАП, наклав стягнення за кожне правопорушення окремо.

Крім того, суд порушив його право на захист, проігнорувавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантинних заходів через спалах коронавірусу.

Протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, оскільки у такому неправильно зазначено його ім`я.

Суд не надав оцінки тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а письмові пояснення надані свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Посилання на висновок Славутської ЦРЛ є необґрунтованим, оскільки у такому неправильно зазначено його прізвище, не зазначено на підставі яких даних встановлено результат алкогольного сп`яніння, разом з тим, огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою спеціальних технічних засобів не проводився.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення вказана об`єктивна сторона правопорушення, яка не відповідає фактичним обставинам справи, тому протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Оскільки наведені порушення є істотними, суд безпідставно не повернув даний протокол органу, що його складав, для належного оформлення.

Разом з тим, місцевий суд, не встановивши його особу, який є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АС 2 категорії, безпідставно стягнув судовий збір.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мазуркевича О.С., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції так і апеляційним судом.

Так, даними протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується, 09.05.2020 року о 19 годині 10 хвилин у м. Славута Хмельницької області по вул. Г. Кузовкова, 3-А ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2140», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків у Славутській ЦРЛ, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду також підтверджується і даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а.с. 7), з яких вбачається, що на вимогу поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння останній не виконав, натомість постійно вимагав викликати слідчого, присутність якого під час проведення медичного огляду вимогами закону не передбачена.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обгрунтовано визнавши його винним у вчиненні вказаного правопорушення та розцінивши таку його поведінку як відмову від медичного огляду на стан сп`яніння.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження ОСОБА_1 про порушення його право на захист, оскільки суд розглянув справу за його відсутність, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 124 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Як вбачається із матеріалів справи, про розгляд справи 27 травня 2020 року о 09 годині 25 хвилин у Славутському міськрайонному суду ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою від 21 травня 2020 року про отримання повістки. 26 травня 2020 року він подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантинних заходів коронаврусу.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано розцінив таку поведінку правопорушника як зловживання своїми правами, тобто порушення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та здійснив судовий розгляд справи у його відсутність.

Натомість, в апеляційній інстанції під час тих же карантинних заходів було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості за допомогою захисника належними та допустимими доказами.

Доводи ж апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог закону щодо об`єднання справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, зокрема їх необ`єднання, на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки це є правом, а не обов`язком суду.

Посилання ОСОБА_1 на неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення його імені, зокрема з апострофом - ОСОБА_6 , замість правильного ОСОБА_6 є слушним. Однак вказане не спростовує факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених вище, саме ОСОБА_1 , особа якого була встановлена апеляційним судом за допомогою паспорту та перегляду відеозапису з нагрудних камер поліцейського.

Твердження сторони захисту щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому зазначені одні прізвища свідків, а до матеріалів справи додані пояснення інших свідків, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2020 року, складеного щодо апелянта, на виконання п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року за № 1103, в ньому зазначені свідки очевидці відмови водія від медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що вони підтвердили власними підписами.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.п. 4, 5), долучених до матеріалів справи, то як вбачається з їх змісту, ними підтверджується неадекватна поведінка ОСОБА_1 після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на місці такої, зокрема, нецензурна лайка у бік працівників поліції, шарпання за формений одяг тощо.

Разом з тим, є слушними доводи сторони захисту про неналежність такого доказу у даній справі як висновку Славутської ЦРЛ про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що останній перебував у такому стані, оскільки з сукупності досліджених апеляційних судом доказів вбачається, що на пропозицію поліцейських пройти медичний огляд на стан сп`яніння, апелянт відмовився, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим і був складений відповідний протокол.

Посилання апелянта на порушення процедури його огляду, оскільки на місці події йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зважаючи на приписи п. 12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року за № 1103 та п. 8 Розділу І Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, поліцейські після дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої був апелянт, зобов`язані були доставити його саме у лікувальний заклад для проведення дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, а не проводити такий на місці ДТП.

Твердження про те, що суд необгрунтовано стягнув з ОСОБА_1 судовий збір є безпідставними, оскільки докази про те, що останній звільнений від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні, не було надано таких і апеляційному суду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено повністю, тому він підлягає адміністративній відповідальності.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з побавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, місцевому суду слід рекомендувати виправити описку, допущену в імені ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.