Житомирський апеляційний суд
Справа №935/379/20 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В. з участю секретаря Кусковської Т.А., захисника Павелко Р.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

встановив:

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420, 40 гривні.

Згідно постанови суду, 05.02.2020 о 01 год. 25 хв. на 103 км а/д Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alkotest 6810 ARBL 0587. Результат позитивний, склав 0,95 %.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Павелко Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для звернення до суду, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що про розгляд справи 31.03.2020 року ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був, будь яких повісток про виклик в судове засідання на 31.03.2020 року не отримував.

Разом з тим, звертає увагу суду, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрований в с. В`язівок, Хорольського району, Полтавської області, про що було зазначено працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, проте фактичним місцем проживання є АДРЕСА_2 , про що працівники поліції не запитували, а данні в протокол внесли згідно даних інтегрованої інформаційно пошукової системи МВС «АРМОР».

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться 21.02.2020 року, про що дійсно ОСОБА_1 був сповіщений, але матеріали адміністративної справи не містять даних про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду, саме на 31.03.2020 року.

Зазначає, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Аlсотеsт 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, а отже його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Посилаючись на практику Верховного Суду (Постанова від 15.04.2020 у справі №489/4827/16-а) зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути використані судом на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки складені службовими особами, які являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обов`язки, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними в справі доказами та не можуть бути використані в обґрунтування вини ОСОБА_1 .

Щодо визнання вини ОСОБА_1 то сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника Павелко Р.С., в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що Коростишівським районним судом за адресою, зазначеною правопорушником у протоколі про адміністративне правопорушення АДРЕСА_1 , неодноразово направлялись повідомлення про виклик до суду, які повернулись з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо вручення поштового відправлення не проживає».

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 із змістом протоколу ознайомлений, відповідну копію отримав, що підтвердив власним підписом, а також те, що внесені до протоколу дані щодо нього, у тому числі адреса проживання є вірними.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що свою вину визнає.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а отже ОСОБА_1 знав про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього судом проте, ОСОБА_1 з письмовими поясненнями до суду не звертався.

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, коли судом вживались всі можливі заходи для належного повідомлення про час та місце розгляду справи, а ОСОБА_1 знав, що справа буде розглядатись Коростишівським районним судом Житомирської області, однак жодного разу до суду не з`явився та станом розгляду справи жодного разу не цікавився, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , в такий спосіб намагався уникнути відповідальності.

Крім того, судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 , було надано можливість в повній мірі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, поновлено строк на апеляційне оскарження, надано час для організації свого захисту, надання пояснень та доказів, заявлення клопотань, тощо, а тому його відсутність при розгляді справи в суді першої інстанції не може бути визнана обставиною, що дає підстави для скасування судового рішення.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, оскільки керуючи автомобілем порушив п. 2.1.а ПДР, а саме водій керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Даний факт підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2068504. Постанову про накладення адміністративного стягнення у встановленому законом порядку ОСОБА_4 не оскаржував.

Під час спілкування з водієм працівниками поліції було встановлено, що останній має ознаки алкогольного сп`яніння.

Перебування ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними результатів використання технічного приладу «Alkotest 6810 ARBL 0587», чек-тесту №736 від 05.02.2020 який є позитивним та склав 0,95 проміле (а.с.3), протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 006552 від 05.02.2020 (а.с.1); актом огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, у присутності двох свідків, з вказаного акту також вбачається, що з результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив особистим підписом (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які вони підтвердили надавши суду апеляційної інстанції відповідні письмові заяви, їх було запрошено працівниками поліції для засвідчення проведення процедури освідування водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за згоди останнього пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу (а.с.6-7).

Висновки суду також підтверджуються розпискою ОСОБА_1 від 05.02.2020, в який останній зазначає свою адресу проживання, а саме: с. В`язівок Хорольського р-ну Полтавської області, а також зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння (а.с.8); CD з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського (а.с.9).

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Будь яких сумнівів щодо допустимості та належності доказів, які суд першої інстанції поклав в обґрунтування своїх висновків суд апеляційної інстанції не знаходить.

Доводи захисника про недопустимість такого доказу як результат тесту, з підстав відсутності у вимірювального приладу Drager Alcotest 6810 реєстрації в Україні та не проходження ним повірки у встановлений інструкцією строк є безпідставними.

Так, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1447 від 13.10.2016 року міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора становить 12 місяців.

Вимірювальний прилад алкотестер «Drager 6810» внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво державної реєстрацію МОЗ України, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яке на час проведення огляду ОСОБА_1 було чинним, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1627 від 17.04.2019 р.

Таким чином, вимірювальний прилад, за допомогою якого провадився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам закону, а тому його показники не викликають сумнівів.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Апеляційний суд не може погодитися з позицію захисту висловленою у судових дебатах про необхідність закриття провадження у зв`язку з скасуванням відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи відмову у проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 р. відповідальність не була скасована, а була посилена, відповідні дії були визначені як кримінальний проступок з суттєвим посиленням відповідальності, що свідчить про необхідність застосування закону, який діяв на час вчинення правопорушення та прийняття рішення судом першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Павелко Руслана Сергійовича залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук