Справа № 344/6541/20
Провадження № 33/4808/350/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та захисника адвоката Горина В.М.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм експедитором ТзОВ "Омега Авто", громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.05.2020 року о 11 год. 44 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 103 В, керував транспортним засобом «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2020 року захисник адвокат Горин В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомивши її належним чином про розгляд справи.

Вказує на те, що ОСОБА_1 06.07.2020 року особисто звернувся до канцелярії суду, щоб дізнатися на яке число призначена справа про адміністративне правопорушення відносно нього, оскільки жодних повідомлень суду він не отримував. Його було повідомлено про те, що розгляд справи відносно нього відбувся 26.06.2020 року з накладенням на нього адміністративного стягнення.

Таким чином, судом було позбавлено ОСОБА_1 права на захист, яке гарантоване йому Конституцією України. Вказує, що ОСОБА_1 не скористався правовою допомогою адвоката для захисту своїх інтересів в суді, та не зміг реалізувати своє право на пред`явлення доказів у справі.

Суд відступив від принципів повноти та об`єктивності, та провів розгляд справи порушуючи вимоги чинного законодавства.

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Горин В.М. та Шипчук Н.В. підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення.

Вважають, що суд першої інстанції, не повідомивши належним чином ОСОБА_1 про розгляд справи безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист. Вважають, що висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду не підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, оскільки огляд в медичному закладі було проведено без відповідного направлення, яке складається працівником поліції, без відібрання біологічних зразків крові. Вважають що лікар не врахував, що ОСОБА_1 вживає вітаміни та прийшов до безпідставного поспішного висновку про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі захисник адвокат Горин В.М. в інтересах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції за відсутності даних про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про розгляд справи, безпідставно розглянув справу без його участі , чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом прядку був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції.

З матеріалів справи про адміністративні правопорушення вбачається, що справа надійшла до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 28.05.2020 року, яка була призначена до розгляду на 26.06.2020 року. Повідомлення суду було відправлено 01.06.2020 року, про що свідчить штам суду (а.с.5). У відповідності до звіту про доставку смс-повідомлення (а.с.6), ОСОБА_1 29.05.2020 року було доставлено смс-повідомлення. Однак, вказаний звіт не дає можливості встановити факт отримання ОСОБА_1 повідомлень про розгляд справи та спростувати його доводи про те, що він не був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Апеляційний суд приймає до уваги, що за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається стороні у справі судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу, зазначену в письмовій заяві.

Учасник судового процесу повинен негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Таким чином, суд першої інстанції, в першому призначеному до розгляду судовому засіданні, розглянув справу без ОСОБА_1 , за відсутності даних про те, що останній належним чином у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки він безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , чим порушив її право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право мати захисника.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Горин В.М. та Шипчук Н.В. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та вказали на те, що вважають висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру про те, що ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не вживав наркотичні засоби. Вважають, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на визначення наркотичного стану не відповідав вимогам діючого законодавства, оскільки був проведений без відповідного направлення, яке складається працівником поліції, лікар не відібрав у ОСОБА_1 біологічні зразки крові, доволі швидко провів аналіз сечі та не звернув увагу на те, що вживання ОСОБА_1 вітамінів могло призвести до хибного висновку про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Дослідивши сукупність наявних доказів по справі апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 19.05.2020 року о 11 год. 44 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 103 В, керував транспортним засобом «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 не заперечується те, що працівники поліції на законних підставах зупинили транспортний засіб під його керуванням, оскільки він не пропустив пішохода на пішохідному переході. Вказує на те, що працівники поліції, побачивши у нього незначний тремор рук, запідозрили його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд в медичному закладі. Вказує, що він погодився пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, однак не згідний з висновком Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.05.2020 року серії ДПР18 №315742 (а.с. 1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №247 від 19.05.2020 року (а.с.2) та відеофайлами, долученими до матеріалів справи (а.с.3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 травня 2020 року серії ДПР18 №315742 (а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 19.05.2020 року о 11 год. 44 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 103 В, керував транспортним засобом «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21. Висновок лікаря №247 від 19.05.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу №1 роти №2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Жирковим А.В., підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом, а у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вказано, що правопорушник відмовився від дачі пояснень.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у якого було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , останній не заперечував, що був зупинений працівниками поліції по причині порушення ним ПДР України, факт керування ним транспортним засобом визнавав, при спілкуванні з працівниками поліції у останніх виникла підозра про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, після чого водій погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим був доставлений до Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеофайлів нагрудних камер вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом, ознайомлено з висновком лікаря про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що відсутність відеозапису проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в Івано-Франківському обласному наркологічному диспансері свідчить про істотне процесуальне порушення, оскільки відеофіксація проходження медичного огляду порушує приватні права особи, яка проходить такий огляд та є неприпустимою.

Відповідно до висновку Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 247 від 19.05.2020 року, було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння канабіноїдами. У даному висновку лікаря було зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 із результатом огляду, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Апеляційний суд вважає, що під час проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не було встановлено порушень встановленого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що відсутність в матеріалах справи направлення водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння свідчить про істотне порушення порядку проведення такого огляду, оскільки таке направлення спрямовано на забезпечення проведення медичного огляду і не впливає на його результати.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та несе відповідальність за правдивість медичного висновку і його відповідність встановленим результатам медичного обстеження.

Зі змісту пунктів 12, 13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

Таким чином, відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов`язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника Горина В.М. про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру №247 від 19.05.2020 року необхідно визнати недопустимим доказом.

Крім того, зі змісту пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Горина В.М., вбачається, що вони вважають, що висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру про те, що ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння можливо було сфальсифіковано лікарем вказаного закладу, оскільки він не відповідає дійсності. Разом з тим, вказані доводи можуть бути перевірені тільки в установленому законом порядку у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Суд звертає увагу на те, що лікар, як посадова особа несе повну відповідальність за правильність свого висновку і його вина у вчиненні фальсифікації медичного висновку може бути встановлена тільки у встановленому законом порядку. Наявність відповідного рішення суду про визнання лікаря винним у вчиненні фальсифікації медичного висновку може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що він саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 19.05.2020 року о 11 год. 44 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 103 В, керував транспортним засобом «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

При призначенні стягнення ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП,

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із зміною в 2020 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв