Справа № 161/2214/20 Провадження №33/802/258/20 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Категорія:ч.1 ст.164-14 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-14 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 порушив законодавство про закупівлі, а саме: не оприлюднив інформацію про закупівлі відповідно до вимог законодавства, зокрема, при здійсненні закупівель товарів і послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, без використання електронно системи закупівель, не було оприлюднено звіти за наступними укладеними договорами: №02/8 від 29.12.2017 року, укладений з ПП «Кобра» на надання послуг охорони (ДК 021:20-5); № 9Р від 13.03.2018 року, укладений з ТзОВ «ЯРЗ» на поставку ресорної продукції на суму 80000,00 грн. (ДК 021:20-9); б/н від 19.03.2018 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 на постачання запчастин на суму 60000,00 грн. (ДК 021:20-9); №30/03 від 30.03.2018 року, укладений з ПП «Ремкомплект» на постачання запчастин до тролейбусів на суму 60000,00 грн. (ДК 021:2-9), чим порушив вимоги ч. 1 ст. 75 Господарського кодексу України, абз. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі».

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу.

Вказує на те, що судом не з`ясовано усіх обставин у справі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою від 05.05.2020, яка міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами справи.

Зокрема вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.02.2020 (а.с.1), витягом з акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Луцьке підприємство електротранспорту» за період з 01.01.2017 по 15.01.2020 (а.с.2), копіями договорів та додаткових угод (а.с.3-12), якими повністю спростовуються доводи апелянта про його непричетність до вчиненого правопорушення.

Також слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП визнав частково (а.с.27).

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно вказав, що «інформація про закупівлю товарів та послуг відповідно до договорів, вказаних у протоколі, не була оприлюднена, тому що договора не були передані секретарю тендерного комітету особами, відповідальними за укладення даних договорів» (а.с.1 зворот).

Твердження ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки в даному протоколі вказано і місце його складання, і посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, та викладено суть вчиненого правопорушення (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є відповідальним за неоприлюднення інформації про здійснення закупівель товарів і послуг, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п.2.15 Положення про тендерний комітет ОСОБА_1 , як голова тендерного комітету, несе відповідальність за повноту та достовірність інформації, що оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель для загального доступу (а.с.2).

Твердження апелянта про можливість закриття провадження у даній справі на підставі ст.22 КУпАП, тобто за малозначністю вчиненого правопорушення є безпідставними, так як грунтуються на матеріалах справи.

Так, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, які визначають загальні засади накладення адміністративного стягнення, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При розгляді справи вказаних положень закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Зокрема, місцевим судом враховано, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше.

Місцевим судом взято до уваги щире каяття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, суд апеляційної інстанції не враховує щире розкаяння ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, так як останній свою вину визнав лише частково, що не свідчить про його щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, безальтернативне стягнення у виді мінімального розміру штрафу, визначеного санкцією відповідної статті, у виді семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, є правильними та відповідають вимогам ст.23 КУпАП.

Нових доказів суду апеляційної інстанції апелянтом надано не було.

Тому, з урахуванням обставин вчиненого правопорушення, лише часткового визнання вини самим правопорушником, підстав для застосування до ОСОБА_1 інституту звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов