П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №384/299/20

пров. № 3/384/146/2020 01 липня 2020 року смт. Вільшанка

Суддя Вільшанського

районного суду

Кіровоградської області Сорокіна О.О.,

розглянувши протокол, який надійшов від Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

До суду з Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській областінадійшов протокол серії АПР18 №157595 від 21.04.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 16 квітня 2020 року перетнув державний кордон України (перебував у Республіці Польща) та відмовився після перетину кордону від обов`язкової обсервації протягом 14 днів у спеціальних закладах, чим порушив вимоги постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, п. 5, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП суддя вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив судам, що у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення без додержання вимог ст. 256 КУпАП, правильною є практика повернення судами вмотивованими постановами протоколів про адміністративні правопорушення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ №13 від 25 травня 1998 року, у випадках складення протоколу про адміністративне правопорушення без додержання вимог ст. 256 КпАП, суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному органу для належного оформлення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у редакції, чинній на момент перетину ОСОБА_1 державного кордону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності (ч. 4 ст. 29 Закону).

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що у разі встановлення карантину місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування створюють на території карантину спеціалізовані заклади охорони здоров`я з особливим протиепідемічним режимом - спеціалізовані лікарні, ізолятори, обсерватори, використовуючи для цього приміщення закладів охорони здоров`я, оздоровчих, навчальних закладів тощо.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин та відповідні заборони.

Пунктом 5 вказаної Постанови встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають, зокрема, особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на COVID-19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою.

Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів) (далі Порядок) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 року №262 та є додатком до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року.

Відповідно до п. 3 Порядку, керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Згідно з пунктом 5 Порядку встановлено, що керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Однак матеріали протоколу про адміністративне правопорушення не містять переліку спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації, куди обов`язково повинен був бути госпіталізований ОСОБА_1 .

Окрім цього, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився після перетину кордону від обов`язкової обсервації, проте матеріали справи не містять доказів, що після перетину кордону йому було роз`яснено про необхідність та порядок перебування на обсервації. Також до протоколу не додано рішення керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці, яким визначено уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08) зазначає, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримається не стороною обвинувачення, а фактично судом.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та прийняти у справі законне і об`єктивне судове рішення.

Без усунення вказаних недоліків, які були допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом, а тому протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №157595 від 21.04.2020 року відносно ОСОБА_1 підлягає поверненню для належного оформлення.

Звертаю увагу на необхідність усунення зазначених вище недоліків в максимально стислі строки, оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 278, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №157595 від 21.04.2020 року, передбачене ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 повернути для належного оформлення до Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП у Кіровоградській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Сорокіна О.О.