Справа № 199/1773/20
ПОСТАНОВА

іменем України

03.06.2020

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Крапівницької області, громадянина України, працюючого - таксистом, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника Дрозда В.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 153988 ОСОБА_3 03.03.2020 року близько 17-45години керував автомобілем марки «Деу» держномер НОМЕР_1 по вул. Тютюнника 23/1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода, почервоніння обличчя) і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим було порушений п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 провину не визнав та суду показав, що дійсно 03.03.2020року біля 17-45години він закінчив роботу та повертався додому на своєму автомобілі марки «Деу» держномер НОМЕР_1 , який хотів поставити на стоянку. Перед стоянкою для паркування автомобілів знаходився продовольчий магазин. Він зупинив автомобіль, зайшов в магазин, де купив пляшку пива, яку випив, та через деякий час почав рухатися на стоянку. Коли він їхав до стоянки бачив патрульний екіпаж, який його зупинив вже на стоянці. В ході спілкування поліцейські повідомили йому, що він не включив показник поворотів. Він надав всі необхідні документи, після чого патрульні почали говорити, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Він патрульним говорив, що втомлений, оскільки працює богато часу за кермом, та випив пива коли заїхав на стоянку. Йому було запропоновано пройти медичний огляд за допомогою тесту на прилад «Драгер», на що він погодився, але через незначний час відмовився, оскільки не довіряє цим приладам та йому не надали документів на цей прилад. В медичний заклад йому їхати не пропонували. Працівники патрульної поліції зупинили свідків, які підписали свої пояснення та ставили підписи. Вважає що протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений працівниками патрульної поліції невірно.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які письмово підтвердили той факт, що водій ОСОБА_3 відмовився на місці від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 153988 від 03.03.2020року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_3 адміністративного правопорушення;

- рапортом працівника патрульної поліції Голомозенко В., в якому він підтвердив факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці;

- відеозаписом з камер нагрудного спостереження, який було переглянуто в судовому засіданні та на якому зафіксовано, що правопорушник ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився на місці від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. На відеозапису чітко видно, що водій ОСОБА_3 знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який сам повідомив, що він пив пиво за пів години до того як його зупинили працівники патрульної поліції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Також огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази к адміністративній справі.

Вказані положення повністю зіставляються з положеннями п. 1 Розділу П Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у відповідності з якими до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З наявних матеріалів справи вбачається, що правопорушник ОСОБА_3 відмовився пройти тест на місці на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з камер нагрудного спостереження співробітників поліції, поясненнями самого ОСОБА_3 та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд вважає, що докази по адміністративній справі згідно ст. 251 КУпАП є об`єктивними, допустимими та достовірними.

Судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 та його захисника Дрозд Р.Ю. про виклик до суду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не з`явились в судове засідання, однак їх неприбуття не перешкоджає закінченню розгляду справи відносно ОСОБА_3 , про що погодився сам ОСОБА_1 та його захисник Дрозд Р.Ю.

До доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тільки проїхав біля 50 метрів, щоб припаркувати автомобіль на стоянці та відмовився від тестування на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», суд відноситься критично, оскільки його пояснення спростовуються об`єктивними доказами та доказами безпосередньо здобутими у суді, оцінку яким дав суд, а невизнання ОСОБА_3 своєї вини, як спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, створення штучних умов для можливого спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суду надані об`єктивні, безперечні докази провини ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним та відмовити в його клопотанні спільно з захисником ОСОБА_6 , про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , враховуючи межі складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, повинні бути вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Саме це стягнення, буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому суд враховує, що керування в стані наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п.41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п.27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 401 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: