Провадження по справі №3/538/2/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Оболонського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 № 256449 від 09.11.2019 року ОСОБА_1 09.11.2019 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Бандери 34, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, чим порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124.

В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а саме:

-VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 - НОМЕР_2 та повні деформація передньої частини: бампер, крила, капот, ліве скло, передні праві і ліві двері, деформація салону, переднє праве колесо, радіатор, рама та інші внутрішні пошкодження.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 256449 від 09.11.2019 року у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалося, (а.с. 1).

Згідно протоколу серії ДПР18 № 269008 від 09.11.2019 року ОСОБА_1 09.11.2019 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Бандери 24, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 за ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 269008 від 09.11.2019 року у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалося, (а.с. 1).

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, але від представника надійшло клопотання в якому він просить закрити провадження по справі за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 256449 від 09.11.2019 року, ОСОБА_1 09.11.2019 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Бандери 34, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б. 12.1 ПДР України чим скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 256449 від 09.11.2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що адміністративне правопорушення, скоєне останнім, мало місце 09 листопада 2019 року, дане свідчить про закінчення строку накладення адміністративного стягнення на правопорушника, передбачений ст. 38 КУпАП.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до ст. 247 п.7 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 269008 від 09.11.2019 року ОСОБА_1 09.11.2019 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Бандери 24, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так у письмових поясненнях свідків, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, але чи були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота чи нечітка мова не зазначено та відсутні відомості про те, чи дійсно ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу.

До того ж з дослідженого відеозапису DSJ_0000081_000081 від 19.11.2019 року, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення видно те, що громадянин ОСОБА_1 відмовляється від проходження тесту на "Драгер" та проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду, але на відео відсутні будь - які відомості про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Окрім цього після відмови пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 може їхати.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Як встановлено в судовому засіданні, що громадянина ОСОБА_1 , щодо якого у працівників поліції були підстави вважати, що керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від керування транспортним засобом відсторонено не було.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.20196 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки зібраних по справі доказів недостатньо для встановлення його вини у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справу про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 38, 40-1, 124, 130 ч. 1, 247, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. ст. 124 КУпАП на підставі п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області В.А. Бондарь