ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/555/20 Головуючий в 1-й інстанції - Шалпегіна О.Л.
Єдиний унікальний №332/1285/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.4 ст.121 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Грамчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Грамчук М.О. на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 09.05.2020 о 12.27 год. поблизу буд. 160 по вул. Північне шосе у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SCANIA Р 114, номерний знак НОМЕР_1 , який мав несправності, а саме - був відсутній передбачений конструкцією грязезахисний фартух, відсутня гайка кріплення колеса, а також в напівпричепі FLOOR F6017-304, номерний знак НОМЕР_2 відсутні бризковики, чим порушив вимоги п.п.31.4.7 «е», п.п.31.4.5 «є» Правил дорожнього руху. Вказане правопорушення вчинене повторно протягом року; 28.05.2019 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення п.п.31.4.7 «е» Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Грамчук М.О. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що технічні несправності на автомобілі та напівпричепі утворились незадовго до зупинки його транспортного засобу поліцією, під час загрузки, перевантажити вантаж до іншої машини було неможливо, а виявлені несправності не становили загрози дорожньому руху та їх можливо було усунути лише прибувши на СТО. В цей же день всі несправності було усунуто, тобто на час розгляду справи в суді першої інстанції всі недоліки були усунуті, про що ОСОБА_1 повідомляв суду та надавав для огляду фото автомобіля.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що останній працює водієм у ФОП ОСОБА_2 , що позбавлення його права керування унеможливлює використовувати автомобіль, а робота водієм є єдиним джерелом його доходу та доходу його сім`ї. У зв`язку із позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, який працює водієм та з урахуванням того, що на території України введено карантин, ОСОБА_1 позбавлений можливості знайти інше джерело доходу строком на три місяці. Враховуючи професію ОСОБА_1 суд першої інстанції позбавив останнього права на працю, передбачене ст.43 Конституції України.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Грамчук М.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи, та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував. Дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, не з`ясувавши при цьому всіх обставин, що мають значення у справі, чим допустив формальний підхід до судового розгляду та дійшов передчасного висновку про наявність в діях останнього складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст.10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст.121 КУпАП, виходячи з такого.

Так, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Частина 4 статті 121 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Диспозиція зазначеного адміністративного правопорушення є бланкетною - посилається на правила дорожнього руху, при порушенні яких утворюється склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 31.4.5 «є» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за відсутності болта (гайки) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.

Пунктом 31.4.7 «е» передбачена відповідальність за експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП, суд мав отримати докази того, що ОСОБА_1 передбачав можливість настання негативних наслідків та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що технічні несправності на автомобілі та напівпричепі утворились незадовго до зупинки його транспортного засобу поліцією. Під час загрузки на території «Запоріжсталь» о 24.00 год. він наїхав на арматуру та пошкодив колесо, автомобіль нахилився на бік, відірвався грязезахисний фартух, бризковики, гайка була втрачена при заміні колеса. Виїхав з «Запоріжсталь» десь о 12.00 год. та був зупинений працівниками поліції. Зазначені технічні недоліки вантажівки та напівпричепа не вважає небезпечними. Також ОСОБА_1 додав, що працює водієм ФОП ОСОБА_3 , однак ні запису в трудовій книжці, ні копію наказу про прийняття на роботу не має.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначив, що технічні несправності на автомобілі та напівпричепі утворились незадовго до зупинки його транспортного засобу поліцією під час загрузки, перевантажити вантаж до іншої машини було неможливо, а виявлені несправності не становили загрози дорожньому руху та їх можливо було усунути лише прибувши на СТО. В цей же день всі несправності було усунуто, тобто на час розгляду справи в суді першої інстанції всі недоліки були усунуті, про що він повідомляв суд першої інстанції та надавав для огляду фото автомобіля.

Суд першої інстанції належної оцінки даним обставинам не надав, не була дана належна оцінка поясненням ОСОБА_1 , не надав належного аналізу зібраним по справі доказам і прийшов до передчасного висновку про те, що дії ОСОБА_1 з суб`єктивної сторони характеризуються прямим умислом, а тому і підпадають під ознаки ч.4 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що після загрузки вантажу автомобіль його отримав технічні несправності, через що ним було прийнято рішення доїхати до гаражу для усунення несправностей, який знаходився на відстані трьох кілометрів від місця загрузки. На півдорозі до гаражу він був зупинений працівниками поліції, яким пояснив, що його автомобіль отримав механічні пошкодження та він рухається до місця усунення несправностей, до якого залишилось десь півтора кілометра. Однак працівники поліції все одно склали протокол на нього.

В судовому засіданні апеляційної інстанції він додав, що після того як встановив несправності, виконав вимоги п.9.9 ПДР України, ввімкнув аварійну світову сигналізацію, оскільки рухався з технічними несправностями, та продовжив рух до гаражу.

Ці пояснення ОСОБА_1 не можна визнати неспроможними, остільки спростувати їх наданими матеріалами неможливо.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

З огляду на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, внаслідок чого справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Грамчук М.О. задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 332/1285/20