ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3300/20Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/121/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за поданою ним апеляційною скаргою на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.03.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно постановою місцевого суду, водій ОСОБА_1 15.02.2020 року о 22 год 48 хв, порушуючи вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України керував автомобілем марки Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 вулицею Лозовецька у м.Тернопіль у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 7510 (повірка дійсна до 08.07.2020 року), на табло якого висвітлився показник 1,02 промілле.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Заперечуючи факт керування транспортним засобом, вказує на те, що перебував за кермом припаркованого на узбіччі автомобіля, також посилається на відсутність відеодоказів даного факту в матеріалах справи. Зазначає, що внаслідок сильного душевного хвилювання визнав факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає недопустимим доказом відео працівників поліції, з якого неможливо ідентифікувати який саме транспортним засіб ними було зупинено.

Також вважає незаконною вимогу працівника поліції надати страховку, оскільки такий обов`язок виникає при вчиненні ДТП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Зокрема, на підтвердження його винуватості суд взяв до уваги: протокол про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2020 року серії ДПР18 №268034, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення; результат газоаналізатора Драгер Алкотест 7510, на табло якого висвітлився показник 1,02 промілле; акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2002 року, які були свідками огляду водія на стан алкогольного сп"яніння, постанову про накладення на ОСОБА_1 адмінстягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 №501715 від 15.02.2020 року за ч.6 ст.121 КУпАП, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом спростовуються постановою про притягнення його до адмінвідповідальності за порушення ПДР України від 15.02.2020 року за ч.6 ст.121 КУпАП, яку він не оспорював. Крім того, під час спілкування з працівниками патрульної поліції водій будь-яких заперечень не висловлював з приводу неперебування за кермом автомомблія не висловлював та вину визнавав повністю. Тому його посилання на відсутність у матеріалах справи відезапису, який підтверджує не лише факт перебування його за кермом автомобіля а й безпосереднього керування ним не заслуговують на увагу.

Перевіряючи дововди апелянта про безпідставність вимоги працівника поліції щодо пред`явлення страховки слід зазанчити наступне.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У той же час, п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З матеріалів справи вбачається, що відносно водія ОСОБА_1 було винесено, зокрема, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 №501715 від 15.02.2020 року щодо порушення п. 2.9 «в» ПДР України. Отже, наведене свідчить про обґрунтованість вимоги поліцейського пред`явити страховий поліс.

Отже, підстави для скасування постанови суду немає. А тому її слді залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_1. без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.03.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя