Справа № 405/6160/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі: головуючого судді Тьора Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу в ТОВ «НВП УкрСпецБудЕкспертиза», за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

прокурора Солопова В.Ю.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

встановив:

Згідно протоколу №268/19 від 12.08.2019 зазначено, що наказом начальника управління капітального будівництваКіровоградської обласної державної адміністрації №30-К від 03.08.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста фінансово-господарського відділу управління капітального будівництва Кіровоградськоїобласної державної адміністрації з 06.08.2018 року.

Наказом начальника управління капітального будівництва Кіровоградської обласної державної адміністрації №58-К від 18.12.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста фінансово-господарського відділу управління капітального будівництва Кіровоградської обласної державної адміністрації з 18.12.2018 за заявою ОСОБА_1 від04.12.2018.

Станом до 00 год. 00 хв. 18.12.2018 у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, за період, який не охоплений раніше поданими деклараціями, відповідно до частини 2 статті 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Рішенням від 04.04.2017 № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» НАЗК визначило, що: поважною причиною несвоєчасного подання декларацій є неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; період (періоди) неналежного функціонування Реєстру визначається окремим Рішенням НАЗК на підставі інформації, наданої адміністратором Реєстру, та акту (актів), підписаного посадовими особами НАЗК та адміністратора Реєстру.

Також, листом адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державного підприємства Українські спеціальні системи (ДП УСС) від 27.04.2018 за № 07-530 інформувало Департамент захисту економіки НПУ про дати та години тимчасового обмеження в доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі реєстр), за період з 01 січня 2018 року по теперішній час, а саме:

02.01.2018 близько 09:00 виявлено помилки при спробі авторизації у Реєстрі. Належне безперебійне функціювання Реєстру забезпечено з 00:50 02.01.2018.

Близько 12:00 15.03.2018 Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12:40 15.03.2018 роботу Реестру відновлено.

Починаючи із зазначеного часу дотепер портал Реєстре функціонує в штатному режимі.

Опитана громадянка ОСОБА_1 пояснила, що несвоєчасно подала декларацію перед звільненням у зв`язку з тим, що перебувала на стаціонарному лікуванні у Пологовому будинку №1 з 04.12.2018 по 18.12.2018, потім на стаціонарному лікуванні у КП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 20.12.2018 по 22.01.2019. Була звільнена на підставі власної заяви. Також повідомила, що отримала трудову книжку в день звільнення, а розрахунок несвоєчасно, а саме 25.01.2019, ознайомлена з ЗУ «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 мала фізичну та технічну можливість вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а поважні причини не подачі не встановлені.

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, вчасно (до 18.12.2018 включно) не подала без поважних причин декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що є порушенням вимог частини 2 статті 45 Закону, з урахуванням пункту 6 розділу II Закону № 1975-VIIІ від 23.03.2017, натомість подала декларацію 23.01.2019 несвоєчасно, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол №268/19 та просив притягнути , ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити їй мінімальний розмір покарання, який передбачений санкцією цієї статті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якій роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення не визнала, вказала, що в той час коли мала подати декларацію вона перебувала на лікарняному, а саме з 20.12.2018 по 22.01.2019, після закінчення лікарняного відразу подала декларацію, 18 та 19.12.2018 не могла подати декларацію за станом здоров`я.

Вислухавши пояснення прокурора, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за таких обставин.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Як передбачено ст. 3 п. 1 пп «в» Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Встановлено, що наказом начальника управління капітального будівництваКіровоградської обласної державної адміністрації №30-К від 03.08.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста фінансово-господарського відділу управління капітального будівництва Кіровоградськоїобласної державної адміністрації з 06.08.2018.

Наказом начальника управління капітального будівництва Кіровоградської обласної державної адміністрації №58-К від 18.12.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста фінансово-господарського відділу управління капітального будівництва Кіровоградської обласної державної адміністрації з 18.12.2018 за заявою ОСОБА_1 від04.12.2018.

За змістом ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» обов`язковою ознакою за якою будь-яка неправомірна або неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або прирівняних до них осіб визнається корупційною, є корисливий або інший особистий їх інтерес, або інтерес третіх осіб.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним діянням є тільки умисне діяння.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих.№223-943/0/4-17 від 22.05.2017 під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 (справа №1-27/2010).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 18.12.2018 її звільнено з посади спеціаліста фінансово-господарського відділу управління капітального будівництва Кіровоградської обласної державної адміністрації, цього ж дня нею отримано трудову книжку. 18.12.2018 не могла подати декларацію через те, що у зв`язку із вагітністю вона погано себе почувала, у зв`язку з чим 20.12.2018 повторно звернулась до лікарні, де перебувала до 22.01.2019 (включно).

При цьому, додані до матеріалів справи медичні картки стаціонарного хворого №6298 (а.с. 9), яка вказує на те, що 18.02.2018 ОСОБА_1 виписано зі стаціонарного лікування з діагнозом прогресуюча вагітність; №21875 (а.с. 10) вказує на те, що ОСОБА_1 20.12.2018 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом вагітність 13-14 тижнів, токсикоз 1 половини вагітності, блювота вагітних важкого ступеня, поступила зі скаргами на нудоту та блювоту 30.11.2018.

Вказане дає судді змогу переконатись, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не могла вчасно подати декларацію посадової особи органу місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, а відразу після закриття лікарняного, тобто 23.01.2019 нею подано таку декларацію.

Матеріали справи не містять доказів наявності у діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне подання декларації перед звільненням.

ОСОБА_1 декларацію посадової особи органу місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність подано 23.01.2019, згідно її доводів несвоєчасне подання декларації обумовлено поважними причинами.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою несвоєчасно подала декларацію, подала її відразу після видужання, надані нею докази є послідовними, логічними, достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою та матеріалами справи, а також поясненнями ОСОБА_1 . Докази, які б спростували зазначені факти, суду не пред`явлено. Суд зауважує, що обов`язку суб`єкта декларування своєчасно подати декларацію кореспондує обов`язок держави в особі уповноважених нею органів забезпечити суб`єкту декларування безперешкодне подання відповідної декларації.

Отже, викладені обставини в сукупності спростовують висновок про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації посадової особи органу місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, тобто умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, і, відповідно, свідчать про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 172-6, п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України,

постановив:

провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої в ТОВ «НВП УкрСпецБудЕкспертиза», до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Євгеній Миколайович Тьор