Провадження № 3/742/365/20
Єдиний унікальний № 742/1272/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.

при секретарі Євтушенко О.М.

за участі сторін:

особи, що притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/1272/19, які надійшли від Прилуцького ВП ГУНП В Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зі слів офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, що були встановлені в ході розгляду справи:

1. 20.05.2020 року до Прилуцького міськрайонного суду надійшов протокол від 18.05.2020 року про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №382916 з якого вбачається, що о 17 год. 17 хв. 18.05.2020 року в м. Прилуки по вул. Андріївській ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL ASTRA / НОМЕР_1 / з ознаками наркотичного сп`яніння: звуження зіниці очей.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, що беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

2. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем, проте вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та надав показання, що його зупинили працівники поліції та почали звинувачувати в перебуванні наркотичного сп`яніння. Оскільки він заперечував вживання будь-яких наркотичних засобів, правоохоронці запропонували проїхати до лікувального закладу для проходження медичного огляду.

В приміщенні Прилуцької ЦРЛ медична сестра запропонувала здати йому сечу для проведення лабораторного дослідження, проте з фізіологічних причин він не зміг надати відповідний біологічний зразок та в свою чергу запропонував взяти кров.

Медична сестра наполягала на здачі саме сечі і для пришвидшення фізіологічних потреб запропонувала вжити пігулку, однак ОСОБА_1 відмовився.

3. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив факт зупинення ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом та виявлення в останнього звужених зіниць очей, що в подальшому і обумовило підозру в перебуванні в стані наркотичного сп`яніння. Свідок повідомив, що він не перевіряв реакцію зіниць очей ОСОБА_1 на світло, заперечивши наявність в нього інших ознак, які притаманні особам, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння. Перебуваючи в лікарні, останній, незважаючи на пропозицію медичних сестер випити пігулку для провокування виділення сечі, відмовився.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази:

4. В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 працівниками поліції в розпорядження суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №382916, який містить письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виявили у ОСОБА_1 «звужені зіниці очей» та підтвердили ухилення останнього від медичного огляду.

5. Натомість, ОСОБА_1 в спростування своєї вини надав особисті пояснення.

6. Показання свідка ОСОБА_2 з приводу причин та підстав складення адміністративного протоколу.

IV. Оцінка суду:

7. За правилами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

8. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом сторонами не заперечується, а відтак вказану обставину суд не досліджує та вважає її встановленою.

9. Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Однією з ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є, зокрема - звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Відповідно до п.12,13 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

10. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не надав для лабораторного дослідження біологічне середовище (сечу), посилаючись на відсутність фізіологічної потреби. Аналогічні пояснення ним надані і в протоколі про адміністративне правопорушення. Причиною відмови приймати запропоновану медичною сестрою таблетку для пришвидшення фізіологічної потреби пояснив небажанням піддавати себе медичним дослідам.

11. В даному випадку з однієї сторони ОСОБА_1 як водій підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. І враховуючи реалізацію ним свого права на володіння та керування автомобілем, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З іншої сторони, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, користується конституційним правом на заборону бути підданим медичним чи іншим дослідженням /ст.28 Конституції України/ та не заперечуючи обов`язок по здачі біологічного середовища, погодився пройти обстеження шляхом відбору зразків інших видів біологічного середовища, у тому числі крові.

10. Згідно п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

12. Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оцінка доказів, згідно ст.252 КУпАП, здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За конкретних обставин, а саме виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 лише звужених зіниць /даних щодо реакції їх на світло працівниками поліції не встановлено/, що і стало єдиною підставою для ініціювання для проведення лабораторних досліджень, його послідовну позицію в лікувальному закладі щодо надання альтернативного біологічного середовища та беззаперечний факт відмови медичних працівників у відборі крові, що прямо суперечить вимогам п.13 Інструкції №1452/735, суд позбавлений можливості однозначно констатувати порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України.

13. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, які також виявили в ОСОБА_1 лише «звужені зіниці очей», що не узгоджується з вимоги п.4 розділу 1 Інструкції, та посвідчили факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд визнає неналежними та недопустимими доказами.

14. Вище вказаний висновок суду щодо недоведеності порушення ОСОБА_5 вимог ПДР України посилюється й тим, що відповідно до вимог ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, що передбачене, зокрема і ч.1 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування.

Проте, всупереч положенням чинного законодавства, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 , який начебто мав ознаки наркотичного сп`яніння, а дозволили продовжувати здійснювати йому керування транспортним засобом, що в свою чергу також ставить під сумнів обґрунтованість підстав для складання адміністративного протоколу.

15. Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б в сукупності підтверджували факт порушення ним вимог п.2.5 ПДР в розпорядження суду надано не було.

16. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 по притягненню його до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 статті 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов