Номер провадження: 33/813/421/20
Номер справи місцевого суду: 521/2065/20
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н.Л.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Пойзнер В.Є.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Ляшенка Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 лютого 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави України у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень, а також стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що 07.02.2020 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_1 за місцем мешкання обмежив доступ до житла своєї сестри гр. ОСОБА_2 , чим скоїв насилля по відношенню до неї.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не згоден із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, виходячи з нижченаведеного:

- у судовому засіданні свою вину ОСОБА_1 не визнавав;

- звукозапис судового засідання не проводився;

- суддею необґрунтовано було відмовлено у допиті свідка;

- співробітники поліції склали протокол на нього безпідставно, оскільки йому було невідомо про те, що власником квартири є його сестра, в квартирі він проживає з його матір`ю, якій 90 років і за якою він доглядає, його сестра у вказаній квартирі не проживає.

За таких обставин, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржену постанову Малиновського районного суду м. Одеси, від 12. лютого 2020 року і закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

Захисник Ляшенко Е.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства економічного характеру щодо своєї сестри ОСОБА_2 за обставин, встановлених у постанові суду, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлені суддею обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджуються :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№ 412948, 07.02.2020 року (а.с.1), де зазначено склад адміністративного правопорушення, а саме: «07.02.2020 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,обмежив доступ до житла своєї сестри гр. ОСОБА_2 , чим скоїв насилля по відношенню до неї.»;

- заявою ОСОБА_2 про вчинення щодо неї зі сторони брата ОСОБА_1 , економічного насильства, зокрема він обмежив доступ гр. ОСОБА_2 , до її житла за адресою: АДРЕСА_2 ; (а.с.3)

- поясненнями ОСОБА_2 від 07.02.2020 року, підписані власноруч, які підтвердили вимоги вказані у заяві та зазначила, що квартина за адресою: АДРЕСА_2 , належить їй на праві власності. 07.02.2020 року вона прибула до зазначеної квартири з метою заміни вхідних дверей, однак ОСОБА_1 штовхаючи виганяв її з вказаної квартини (а.с.4);

- поясненнями ОСОБА_1 від 07.02.2020 року, підписані власноруч, в яких зазначено, що останній проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю, за якою він доглядає. 07.02.2020 року до них прийшла його сестра ОСОБА_2 з метою заміни вхідних дверей зазначеної квартири, але мати попросила її не впускати. В свою чергу ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 покинути квартиру на, що остання відмовилась, після чого він взяв її за спину і почав «випроваджувати» з приміщення (а.с.7).

Як випливає з письмових пояснень ОСОБА_1 та зі змісту апеляційної скарги останній не заперечує факт конфлікту з сестрою ОСОБА_2 в ході якого він висловив вимогу до сестри покинити квартину.

З письмових пояснень потерпілої встановлено, що ОСОБА_1 штовхаючи виганяв її з квартини, тобто перешкоджав у доступі до житла. Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показань потерпілої у суду апеляційної інстанції підстав немає, її покази є послідовними та логічними.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_2 (а.с.10)

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені докази в їх сукупності, апеляційний суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Що стосується доводів апеляції щодо відсутності повного фіксування технічними засобами судового процесу, то слід зазначити наступне.

Справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені статтею 173-2 КУпАП, розглядаються судом відповідно до вимог КУпАП, яким не передбачене обов`язкове фіксування судового процесу технічними засобами.

Разом з тим, відповідно до ст. 268 КУпАП, серед іншого, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право заявляти клопотання.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Аналізуючи вищевказані норми права, апеляційна суд приходить до висновку, що у випадку заяви особою, яка притягається до адміністративної відповідальності клопотання про повне фіксування технічними засобами судового процесу у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється таке фіксування.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку таких клопотань до суду не надходило, тому доводи апеляції є необґрунтованими.

Апеляційним судом перевірені доводи ОСОБА_1 що останній свою вину у судовому засіданні суду першої інстанції не визнав. Проте такі доводи не знайшли свого підтвердження. Зазначені доводи не спростовають правильних по суті висновків суду першої інстанції, а власне пояснення апелянта щодо невчинення ним дій економічного насильства щодо сестри не підтверджені жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не допитано свідків по справі є необґрунтованими, оскільки допит свідків є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням досліджених по справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прийняте судом рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тому підстави задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись ст. 1,7, 245, 247, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 лютого 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай