Справа № 163/859/20 Провадження №33/802/355/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 7008 (сім тисяч вісім) гривень з конфіскацією в дохід держави 192 штуки чоловічих трусів загальною вартістю 7008 (сім тисяч вісім) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці Держмитслужби 81 (вісімдесят одну) гривню витрат по справі на зберігання товарів.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він прямуючи 13.02.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес-Бенц", д.н.з НОМЕР_2 , не задекларував за встановленою формою 192 штуки чоловічих трусів загальною вартістю 7008 (сім тисяч вісім) гривень, що знаходились в салоні автомобіля разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає постанову судді такою, що не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, розглянута з істотним порушенням його процесуальних прав. Просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Водночас, апелянт в апеляцій скарзі заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення, оскільки справа розглянута у його відсутності, а копію зазначеної постанови отримав 23.04.2020 року, а тому строк оскарження постанови, передбачений ст.294 КУпАП вважає, що було прощено з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, а також просив поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, представника митниці Пікалюка М.С. який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін, доходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи місцевим судом 27.03.2020 року (а.с.36). У матеріалах справи міститься супровідний лист Любомльського районного суду Волинської області від 31.03.2020 № 163/859/20/3327/2020 про направлення ОСОБА_1 копії постанови (а.с.38), однак відсутні відомості про її вручення останньому.

Як було встановлено під час апеляційного розгляду справи, поясненнями апелянта, копію вказаної постанови він отримав 23.04.2020 року.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст.489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказані вимоги закону суддею дотримано в повному обсязі.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил №0254/20500/20, ОСОБА_1 14 лютого 2020 року керуючи автомобілем марки "Мерседес-Бенц", д.н.з. НОМЕР_2 , прямував в якості водія з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС (а.с.1-4).

Згідно з контрольним талоном ОСОБА_1 обрав канал для перетину митного кордону «червоний коридор» (а.с. 17).

Відповідно до ч.2, 3 ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Таким чином, ОСОБА_1 обрав для перетину митного кордону України червоний коридор, що вказує на його бажання задекларувати товари заборонені або обмежені щодо ввезення на митну територію України.

Згідно з митної декларації ОСОБА_1 зазначив частину переміщуваного товару, що підлягає обов`язковому декларуванню, який митним органом не вилучався (а.с. 10).

В ході проведення митного огляду вказаного транспортного засобу та багажу, було виявлено не задекларований товар, який належить громадянину ОСОБА_1 , а саме 192 штуки чоловічих трусів.

Згідно висновку експерта ОСОБА_2 від 16 березня 2020 року, ринкова вартість не задекларованого товару становить 7868 грн. 04 коп. (а.с.27-29).

Відповідно з ч.4 ст.374 МК України, базою оподаткування товару, який ввозиться на митну територію України у ручній поклажі чи супроводжуваному багажі, є частина їх сумарної вартості, що перевищує 500 Євро, або вартість товару, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Доводи апелянта про відсутність митних декларацій пасажирів які перетинали кордон разом з ним, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в матеріалах справи митними деклараціями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.11-14).

Доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах справи які б підтверджували факт належності не задекларованих товарів саме йому, є необґрунтованими та повністю спростовуються власноручними поясненнями самого ОСОБА_1 в яких він зазначив, що не задекларований товар придбав в Республіці Польща в кількості 192 шт. за 180 Євро для себе та родини. (а.с. 5).

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог закону, а покликання в апеляційній скарзі апелянта на порушення вимог закону при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшло.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суддею Любомльського районного суду Волинської області в судовому засіданні вірно встановлені та правильно викладені в постанові фактичні обставини справи, а стягнення накладене в межах санкції ст.472 МК України, а тому відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 27 березня 2020 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2020року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк