Справа № 263/3260/20
Провадження № 3/263/1320/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Хараджа Н.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючу головним спеціалістом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184 КпАП України,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 732122 від 07.03.2020 року, у період часу з 27.02.2020 року по 03.03.2020 року ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання АДРЕСА_1 , не виконала свої батьківські обов`язки відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання систематично порушувала дисципліну у групі №7 ДНЗ №125 «Червона гвоздика», на зауваження не реагувала, чим заважала доглядати інших дітей, у зв`язку з чим ОСОБА_1 інкримінується скоєння правопорушення, передбаченого.1 ст.184 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, яку підтримала адвокат Лещенко О.Д., про розгляд справи за її відсутності, просила закрити справу за відсутністю у її діях складу правопорушення. Крім того, надала свої письмові пояснення, з яких вбачається, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Вона належним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Події, на які посилаються батьки дітей групи №7 КДНЗ «Ясла-садок №125» «Червона гроздика» в своїх заявах, не відповідають дійсності. З 27.02.2020 по 03.03.2020 її дитина не відвідувала дитячий садок. За 1,5 години, які дитина провела у садочку 03.03.2020 не було жодного інциденту, оскільки це було під час святкового ранку, та увесь проміжок часу діти були під її наглядом. У 2017 році у дитини була черепно-мозкова травма з вини вихователя, яка заміщувала основну виховательку, після чого відбулось неприйняття дитини до колективу з боку вихователя.
Відповідно до ч.1 ст.184 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
У відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, а також іншими документами.
Так ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому згідно до ст.10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Матеріали додані до адміністративного протоколу містять письмові пояснення свідків.
Суд критично ставиться до письмових пояснень ОСОБА_3 та інших письмових доказів, оскільки вони спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також суд не бере до уваги додані до протоколу заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки вказані особи не було допитано під час складання протоколу.
Крім того, з письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що він є дідусем малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він 03.03.2020 року привів на святковий ранок до дитячого судку, упродовж усього перебування онучки у садку та була у полі його зору, жодних інцидентів між дітьми не було, інші батьки претензій не виказували.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2017 році його дитина отримала черепно-мозкову травму з вини вихователя, яка заміщувала основну виховательку, лікування також було повністю компенсовано вихователем. Після чого основна вихователька неодноразово разом з завідуючою підіймали питання про переведення дитини до іншої групи, оскільки боялась, що ситуація повториться. З 27.02.2020 року дитина захворіла та не відвідувала садок, у зв`язку з чим почались дзвінки від мати дитини, яка відвідує садок разом з його донькою, щодо переходу їх до іншої групи. Постійне негативне ставлення виховательки до дитини спровокували небажання дитини ходити до дитячого садку.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , яка є бабусею малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що у 2017 році його дитина отримала черепно-мозкову травму з вини вихователя, яка заміщувала основну виховательку, лікування також було повністю компенсовано вихователем. Після чого основна вихователька неодноразово разом з завідуючою підіймали питання про переведення дитини до іншої групи, оскільки боялась, що ситуація повториться. Коли з 27.02.2020 року по 05.03.2020 року дитини хворіла, вихователь вказувала на те, що було гарно без неї. Постійне негативне ставлення виховательки до дитини спровокували небажання дитини ходити до дитячого садку.
Таким чином аналізуючи вищенаведені норми законодавства та конкретні обставини справи, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки у судовому засіданні не доведено настання настання вказаного випадку та його шкідливих наслідків.
Також суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ухилення від виконання обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання відносно її малолітньої доньки.
Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України.
На підставі викладеного та керуючись ст.33, 184 ч.1, ч.1 ст. 247 КпАП України,
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена або опротестована прокурором протягом 10 днів з дня її винесення в Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Н.В. Хараджа