Справа № 305/1052/20
Номер провадження 3/305/398/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Бліщ О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Військової прокуратури Ужгородського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олександрівка, Комінтернівського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, працюючого дільничним інспектором прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Косино» (тип Б) відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, військовозобов`язаного,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 22.07.2020 вбачається, що солдат строкової служби ОСОБА_1 , займаючи посаду патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії) відділення інспекторів прикордонної служби «Ділове» (тип В) відділу прикордонної служби «Ділове» І категорії (тип Б) Мукачівського прикордонного загону, у порушенням ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу», п. 2 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль», пп. 9 п. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.10.2015 № 1261, у порушення наказу на охорону Державного корону, через неналежне виконання своїх службових обов`язків, маючи об`єктивну можливість їх належно виконувати, під час дії особливого періоду, перебуваючи з 04.00 год по 12.00 год 02.05.2020 у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» у межах 316-317 прикордонних знаків ВІПС «Ділове» ВПС «Ділове»» Мукачівського прикордонного загону, охорону та патрулювання вказаних прикордонних знаків належним чином не здійснював, самовільно залишив ділянку, що охороняється та не вжив заходів щодо затримання правопорушників державного кордону, чим сприяв незаконному перетину державного кордону групою осіб близько 8 осіб та незаконного переміщення ними через державний кордон України до Румунії тютюнових виробів загальною кількістю 8,5 пакунків, в районі 317 прикордонного знаку ділянки відповідальності ВІПС «Ділове» ВПС «Ділове» Мукачівського прикордонного загону, а також спроби незаконного переміщення вказаними особами через державний кордон України до Румунії тютюнових виробів загальної кількістю 16 пакунків у районі 317 прикордонного знаку ВІПС «Ділове» ВПС «Ділове» Мукачівського прикордонного загону, тобто вчинив порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення справи розглядом до суду не подавав.

Слід зазначити, що починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» «Лутц проти Німеччини» ЄСПЛ тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах «Гурепка проти України», «Гурепка проти України (№ 2)», «Лучанінова проти України, «Вєренцов проти України» та інші. Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Тяжкість передбаченого санкцією частини 2 статті 172-18 КУпАП адміністративного стягнення в виді, в тому числі, позбавлення свободи на певний строк, свідчить про те, що при розгляді справи про зазначений вид адміністративного правопорушення слід дотримуватись гарантій, притаманних кримінальному провадженню, в тому числі права на захист від висунутого твердження про скоєння адміністративного правопорушення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Необхідно відмітити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол, та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Окрім наведеного, у ч. 2 ст. 254 КУпАП регламентовано, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що подія мала місце 02.05.2020, проте, у порушення вищезазначених вимог, протокол стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою 22.07.2020, тобто лише через 81 день, що у свою чергу не може бути належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 05.05.2020 № 634-аг, за фактом незаконного перетину державного кордону України, яке мало місце 02.05.2020, було призначено службове розслідування. Висновок вказаного службового розслідування затверджено 22.05.2020 та 26.05.2020 винесено наказ № 739-аг «Про результати службового розслідування». З наведеного можна зробити висновок, що 26.05.2020 було виявлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення. При цьому, будь-яких відомостей, які б свідчили про об`єктивну неможливість скласти протокол про адміністративне правопорушення у строки, передбачені ст. 254 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Так, слід зазначити, що на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію матеріалів службового розслідування від 22.05.2020 за фактом порушення режиму державного кордону між 316-317 прикордонними знаками, ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Ділове» 02.05.2020.

Разом з тим, необхідно виходити з того, що особи, які безпосередньо проводили службове розслідування, за результатами якого 22.05.2020 складено висновок про винуватість ОСОБА_1 не є безсторонніми (незаінтересованими) особами, а є службовими особами державного органу, які ініціювали проведення такої перевірки, внаслідок чого напряму зацікавлені у притягненні його до адміністративної відповідальності, тому зазначений вище висновок службового розслідування не може мати перевагу над іншими доказами у справі.

При цьому, будь-яких інших доказів (окрім пояснення ОСОБА_1 та матеріалів службового розслідування від 22.05.2020) матеріали справи не містять. При цьому, необхідно також відмітити, що пояснення, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 надав уже у ході службового розслідування вказаних фактів, а не одразу після виявлення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Таким чином приймаючи до уваги вищевикладене вважаю, що провадження по даній справі належить закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, оскільки, визнання його винним за даних обставин справи, зокрема істотного порушення вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовного нього суперечитиме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки, на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня винесення постанови.

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.