Справа № 357/5329/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Узинського ВП Білоцерківського ВП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, маючого посвідчення ветерана війни серії НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.173-2 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Згідно протоколу АПР18 №202949 від 09 травня 2020 року про адміністративне правопорушення:

26 квітня 2020 року близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство: вчинивши сварку виражався нецензурними словами та погрожував розправою сину, провокував виникнення бійки, тобто психологічний тип насильства, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що син з невісткою весь час провокують сварки, щоб вижити його з квартири. Битися з сином він фізично не може, так як син високий ростом і важить 90 кг, також він ветеран війни та переніс контузію головного мозку.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, заслухавши ОСОБА_1 , суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях останнього складу правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Виходячи з положень ст.ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, рапортів працівників поліції викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Таким чином обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Із змісту протоколу встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 , була завдана шкода психічному здоров`ю сину ОСОБА_2 , але ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження потерпілого лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілому могла бути спричинена, яка психічна хвороба у нього могла розвинутись внаслідок дій ОСОБА_1 , чи був потерпілий поставлений на облік лікаря-психіатра, а також чи було йому встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП. А також із змісту протоколу встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство психологічного характеру, при цьому протокол не містить відомостей, яка саме шкода була, чи могла бути завдана потерпілому, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Також в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній сам потерпілий, якому було завдана шкода психологічного характеру.

У відповідності до положень ч.1 ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України.

Враховуючи наведені обставини, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 245, 247 п.1, 256, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяті днів через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська