ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/613/20 Головуючий в 1 інстанції Решетов В.В.
Провадження №33/819/178/20 Доповідач в апеляційній інстанції Коровайко О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Коровайка О.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однією) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність в період за 2016-2018 рр. (вирощування зернових культур) з метою отримання прибутку на земельних ділянках на території Сивашівської сільської ради без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила норм ст. 58 Господарського кодексу України та пп.14.1.36 Податкового кодексу України від 02.12.2010.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова районного суду винесена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Зазначає, що через неповне дослідження доказів, долучених до матеріалів справи, суд дійшов до помилкового висновку, що вони підтверджують її вину, оскільки систематичність та отримання прибутку саме від господарської діяльності вони не підтверджують. Вказує, що вирощувана продукція не реалізується, а використовується для власних потреб, протокол про адміністративне правопорушення щодо неї вважає неналежним доказом. Просить скасувати оскаржувану постанову районного суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась з невідомих суду причин, заяв про відкладення судового розгляду не надала. Враховуючи, що ОСОБА_1 про дату, час та місце апеляційного розгляду, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, повідомлена належним чином, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Дослідженими в судовому засіданні доказами доведено, ОСОБА_1 вчинила порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, ст. 58 Господарського кодексу України в частині порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Згідно із ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п. 4 Постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично і на власний ризик. Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №20/КПР від 12 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність в період за 2016-2018 рр. (вирощування зернових культур) з метою отримання прибутку на земельних ділянках на території Сивашівської сільської ради без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила норми ст. 58 Господарського кодексу України та пп.14.1.36 Податкового кодексу України від 02.12.2010, актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платників податків № 131/21-22-33-04/ НОМЕР_1 від 12.02.2020 року, протоколом виїзду до Сивашської сільської ради від 19.06.2019 року, договорами оренди земельних ділянок від 14.04.2016 року, від 06.05.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що продукція, вирощена на земельних ділянках нею не реалізовується, а йде на вигодовування худоби, наявного у її сім`ї домашнього господарства, заготівлю кормів, проте такі доводи апеляційної скарги не можна прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які данні на підтвердження реєстрації такого господарства або проведення ідентифікації тварин.

Не приймаються до уваги і доводи апеляційної скарги, що подання декларацій про майновий стан та доходи фізичної особи не свідчать про отримання нею прибутку та не можуть бути доказом господарської діяльності, а також те, що така діяльність має систематичний характер, виходячи із наступного.

Відповідно до п.п. 165.1.24. ст. 165.1 ПК України доходи, отримані від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена, відгодована, виловлена, зібрана, виготовлена, вироблена, оброблена та/або перероблена безпосередньо фізичною особою на земельних ділянках, наданих їй у розмірах, встановлених Земельним кодексом України для ведення садівництва та/або для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та/або для індивідуального дачного будівництва, особистого селянського господарства та/або земельні частки (паї), виділені в натурі (на місцевості), сукупний розмір яких не перевищує 2 гектари, не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Якщо розмір земельних ділянок, зазначених в абзаці третьому цього підпункту, перевищує 2 гектари, дохід від продажу сільськогосподарської продукції підлягає оподаткуванню на загальних підставах. Згідно з п.п. 47.1.2. ст. 47 ПК України відповідальність за складання податкової звітності несуть фізичні особи-платники податків. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016 2018 роки подавались, як громадянкою України. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна фізична особа платник податків ОСОБА_1 має у власності/оренді наступні об`єкти нерухомого майна:

- земельна ділянка 3,2 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

- земельна ділянка 24,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

- земельна ділянка 5,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Подання апелянтом декларації на отримані доходи (прибуток) на протязі 2016-2018 років та наявність у неї у власності/оренді земельних ділянок сукупний розмір яких перевищує 2 гектари, площею 33,61 га, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку та вказують на здійснення апелянтом діяльності, яка підпадає під склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Окрім того, у матеріалах справи відсутні відомості про будь-яке інше джерело доходів ОСОБА_1 , про що остання сама і зазначила в апеляційній скарзі, а тому можна дійти висновку, що ОСОБА_1 на протязі 2016-2018 років провадила саме господарську діяльність, яка носить систематичний характер. Враховуючи викладене, вказані доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про неналежність, як доказу, протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного право рушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Посилання апелянта, що протокол щодо неї складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення була повідомлена про дату, час та місце складання протоколу, підписання та вручення матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки, що не заперечується і самою ОСОБА_1 , проте до податкового органу у визначену дату та час не з`явилась, а тому протокол було складено у її відсутність.

Апелянт, будучи повідомленою про складання протоколу, на власний розсуд не скористалась своїм правом подати пояснення і зауваження щодо його змісту, а також бути ознайомленою зі своїми правами, як особа, стосовно якої такий протокол складено, тобто скористалась тим об`ємом прав, який вважала за потрібне, а тому повинна розуміти наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Зауваження до протоколу про адміністративне правопорушення, що містяться в апеляційній скарзі, такі як відсутність в матеріалах справи акту неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та невчасне його направлення, суд розцінює як несуттєві та такі, що не можуть бути визнані судом як істотні порушення при апеляційному перегляді, оскільки визначального значення при встановлені вини ОСОБА_1 не мають, а отже не можуть слугувати підставою для скасування або зміни судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в апеляційній скарзі не наведено. Порушень застосування норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 33, 36 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Коровайко