ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/983/20 Справа № 205/2187/20 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 16 березня 2020 року о 01.10 год. у м. Дніпро, Кайдацький міст, біля е/о 75, керував тягачем «SCANIA», д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом «KRONE», д/н НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за допомогою приладу «Драгер 6820» в присутності двох свідків та результат складав 1,97 %.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , поза межами строку його апеляційного оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд поновити пропущений строк на оскарження постанови. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що справу розглянуто за його відсутності, а копію постанови він отримав лише 14 липня 2020 року. При цьому, зазначає, що ніякої поштової кореспонденції на адресу його мешкання на його ім`я не надходило, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення або у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова є незаконною через відсутність належних і допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, і порушення норм процесуального права. Так, ОСОБА_1 вказує, що суд вийшов за межі протоколу, оскільки обвинувачення висунуте і зазначене в протоколі є відмінним від обвинувачення встановленого судом. Також, апелянт зазначає, що порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння був порушений працівниками поліції, оскільки після його незгоди з результатами "Драгеру", протоколом та актом огляду на стан сп`яніння, його не було доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду. До того ж, ОСОБА_1 зазначає, що технічний засіб за допомогою, якого проводилося обстеження на стан сп"яніння не можливо вважати належним та допустимим доказом, оскільки не можливо ідентифікувати належність результату приладу саме йому. Також, вважає, що пояснення свідків у справі також не є належними і допустимими доказами, оскільки не містять відомостей про всю процедуру проведення огляду, в їх поясненнях відсутній час проходження вимірювання, а посилання на результати тесту не може свідчити про його стан сп`яніння. При цьому, зазначає, що в поясненнях свідка ОСОБА_2 відсутній підпис.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кощеєва В.М., які підтримали клопотання й уточнили вимоги скарги, просили закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи, частково дослідивши докази у справі та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, Кабінет Міністрів України постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, відповідно до ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року встановив з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Наведені обставини, на переконання суду, є такими, що об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 своєчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою, оскільки він проживає в Харківській області та не міг через карантинні заходи своєчасно приїхати до суду, отримати копію постанови, та звернутися до адвоката за правовою допомогою.

Незважаючи на те, що копія оскаржуваного рішення була отримана апелянтом 14 липня 2020 року, а апеляційна скарга надійшла до суду лише 29 липня 2020 року, суд, з урахуванням тих обставин, що відомості про вручення ОСОБА_1 копії постанови в визначений законом строк у справі відсутні, вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови й приходить до висновку, що з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, цей строк слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з того, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На переконання суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132309 від 16 березня 2020 року, чеком -квитанцією до нього про результати огляду з використанням алкотестера "Драгер 6820", яким зафіксовано результат тесту - 1,97 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання ОСОБА_1 в скарзі на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп"яніння, є необґрунтованим.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на вказані вимоги закону, працівники поліції зобов`язані запропоновувати водію пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів та, за наявності згоди водія, його провести. Лише в разі незгоди водія з проведенням огляду із застосуванням спеціальних засобів або з його результатами, водій направляється працівниками поліції до медичного закладу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 погодився пройти оглядна стан сп`яніння із застосуванням алкотестера та жодних пояснень стосовно незгоди з результатами огляду працівникам поліції не надав. Не були спростовані ці обставини й під час апеляційного розгляду.

Отже, ОСОБА_1 фактично погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння та на проходженні огляду у медичному закладі не наполягав.

Посилання апелянта на відсутність відомостей належності результатів тесту "Драгер" саме йому, не є слушними, оскільки з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу слідує належність результатів огляду, з показником 1.97 % (проміле), саме ОСОБА_1 та належність роздруківки тесту з показником 1.97 % (проміле) саме до протоколу серії ОБ №132309, складеного щодо ОСОБА_1 , й вищезазначене підтверджується також відеозаписом цієї події з бодікамер поліцейських.

Окрім того, з відеозапису з бодікамер працівників поліції видно, як ОСОБА_1 особисто зазначив, що у цей день випив пляшку пива.

Посилання апелянта на те, що пояснення свідків у справі не можуть братися до уваги, оскільки є неналежними та допустимими доказами, суд вважає безпідставними, оскільки покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виходячи з їх змісту, не спростовують встановлені судом обставини та узгоджуються з відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 .

Окрім того, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 містять його підпис, що посвідчує правильність викладених ним пояснень зафіксованих в письмовій формі.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не може.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності в його діях складу цього правопорушення, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим її слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2020 року - задовольнити.

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко