Справа № 266/2173/20
Провадженя№ 3/266/979/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Маріуполі, громадянство України, тимчасово не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП,
ОСОБА_1 в судовому засідання свою провину не визнав, зазначив, що його мопед не є транспортним засобом, а він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Просив провадження по справі закрити за відсутності в його діях адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, а його провину доведено наступним доказами: протоколом адміністративного затримання від 24.04.2020 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, що підтверджує правомірність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, рапортами, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та продуття газоаналізатора, відеозаписами доданими до протоколу.
З переглянутого судом відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення слід, що ОСОБА_1 керував мопедом, був зупинений працівниками поліції, запропоновано пройти огляд в присутності двох свідків, зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду, оголошено про початок розгляду матеріалів та доставку до Приморського ВП у зв`язку із адміністративним затриманням, крім того зафіксовано факт висловлювався нецензурною лайкою, як на місці зупинки мопеду, так і у відділі поліції, забезпечено право ОСОБА_1 на отримання правової допомоги, оголошено складені матеріали, від отримання яких ОСОБА_1 відмовився.
Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керований ним мопед не є транспортним засобом, то суд зазначає наступне.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановленому вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.
З практики ККС Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів (постанова від 01.03.2018 року у справі №278/3362/15-к).
Крім того, згідно з положеннями п. 2.13 Правил дорожнього руху України визначено, що транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1- мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємомдо 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що мопед двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Згідно з копією паспорту на мопед Aima, потужність мотора складає 1200 Вт, що дорівнює 1,2 кВт, а отже, вказаний мопед, яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом, який належить до категорії А1 і на нього поширюється дія пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Так, суд приходить до висновку, що керований ОСОБА_1 мопед Aima в розумінні ст. 130 КУпАП є транспортним засобом, а ОСОБА_1 є суб`єктом даного правопорушення, при цьому посилання ОСОБА_1 на відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях нічим не обґрунтовано, тому суд вважає їх неспроможними, а поведінку останнього розцінює лише обраним способом захисту останнього, з метою уникнення відповідальності.
До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що в диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, тобто диспозицією вже охоплюється всі транспортні засоби, при цьому стаття не містить приміток, що відповідальність настає за керування лише механічними або немеханічними транспортним засобами.
Таким чином, вищенаведеними доказами, які не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, підтверджується факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження медичного огляду у медичному закладі в присутності двох свідків, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, а як наслідок утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, як і не містять сумніву матеріали оформлені за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З доданої до матеріалів справи довідки слід, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований посвідченням водія НОМЕР_1 , яке вилучено та зберігається в управлінні поліції Донецької області.
Таким чином, визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушнику, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, при цьому повинен був усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, тому суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає доцільним призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, із стягненням судового збору.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,40-1,130,173,221,251,252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д`яченко Д. О.