Номер справи 623/2238/20
Номер провадження 3/623/476/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Свердловськ, Луганської області, громадянина України, не працюючого, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (згідно протоколу),

за статтею 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ 318659 від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, чим скоїв правопорушення, передбачене статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав.

Судом були вжиті заходи, направлені на повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи. Так, направлене поштове повідомлення №767 про час та місце розгляду справи було отримано ОСОБА_1 особисто 02 липня 2020 року.

Відповідно до вимог частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 44-3 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У рішенні ЄСПЛ по справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року судом було визначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N50966/99, від 14 жовтня 2003 року). (п.41 Рішення).

Зважаючи на стислі строки розгляду справи, те, що судом здійснені заходи з повідомлення правопорушника про дату, час та місце розгляду справи були належними, а правопорушник мав бути заінтересований для вжиття заходів для явки до суду, в письмових поясненнях зазначив, що він визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, то суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю правопорушника за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено наступне.

24 червня 2020 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні продуктового магазину по вулиці Скрипника, 23А, в місті Ізюмі, знаходився без засобів індивідуального захисту, а саме маски, чим допустив порушення санітарно-протиепідемічних правил в період дії карантину, тим самим порушив вимоги постанови КМУ №500 від 17 червня 2020 року.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ 318659 від 24 червня 2020 року, письмовими поясненнями самого правопорушника ОСОБА_1 , наявними в матеріалах справи, в яких зазначає про те, що він 24 червня 2020 року перебував у магазині по вулиці Скрипника, 23а, без маски та визнає свою вину, довідкою АРМОР.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за статтею 44-3 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 44-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами як громадянами, так і посадовими особами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 », згідно яких, крім іншого, дію карантину продовжено до 31 липня 2020 року, пункт 3 викладено в новій редакції, а саме: «3. На період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Відповідно статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання правопорушника ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи особу правопорушника, тяжкість та характер вчиненого правопорушення, його наслідки, визнання своєї вини у вчиненні правопорушення, суддя вважає за необхідне піддати правопорушника адміністративному стягненню, яке буде достатнім та справедливим, з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави.

Керуючись статтями 27, 40-1, 44-3, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок на користь держави (отримувач коштів: Ізюмське УДКСУ Харківської області, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37283992, рахунок UA0020575, код класифікації доходів: 21081100, призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 гривень 40 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджет 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.П. Одарюк