Дата документу Справа № 336/1973/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/358/20 Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/1973/20 Доповідач в 2-й інстанції - Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Горшовенко А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця, м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 08 квітня 2020 року о 04.03 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Daewoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. 8 по вул. Спартака Маковського у м. Запоріжжя, та, маючи зовнішні ознаки перебування у стані наркотичного сп`яніння, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення суддею вимог матеріального і процесуального права просить постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КПК України скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Зі змісту доводів апеляціної скарги випливає, що висновки суду про його винуватість ґрунтувалися на недопустимих доказах (змонтованої відео зйомки).

Крім цього апелянт ставить під сумнів пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і вказує, що ці особи не перебували на місці події, тому апелянт клопотав про їх виклик.

Також ОСОБА_1 вказує, що суддя встановила факт того, що працівниками поліції не правильно кваліфіковані його дії, оскільки 07.04.2020 він притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказані обставини на переконання апелянта зобов`язували суддю направити протокол на доопрацювання, натомість розгляд справи був продовжений і його притягнули до відповідальності саме за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні адвоката Горшовенка А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2020 серії ОБ №215680, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: відеозаписом події, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про виклик і допит свідків, однак в судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат не наполягав на задоволенні клопотання та не навів підстав щодо обґрунтованості такого клопотання, а тому за таких обставин суд апеляційної інстанції вважав, що таке клопотання не підлягає задоволенню.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності свідків, які вказані в протоколі, слід зазначити, що відеозаписом долученим до матеріалів справи зафіксовано факт руху транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , його спілкування з працівниками поліції, відмова від проходження огляду.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтами не надано.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині кваліфікації правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ОБ №215680 складено 08.04.2020, згідно довідки повторність за ст.130 КУпАП відсутня.

Разом з тим, згідно з архівом порушень (а.с.8) вбачається, що 25.02.2020 щодо ОСОБА_1 складено протокол за ч.4 ст.130 КУпАП, однак на час складання протоколу 08.04.2020 та винесення постанови судом першої інстанції 24.04.2020, відсутнє рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, яке набрало законної сили.

Таким чином, у суду першої інстанції під час постановлення рішення відсутні повноваження для зміни кваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.1 ст.130 КУпАП на ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, під час апеляційного розгляду захисник просив скасувати постанову суду першої інстанції, а протокол направити на доопрацювання.

Такі твердження суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать положенням КУпАП.

Так, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо направлення протоколу на доопрацювання

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас