Справа №: 343/513/20
Провадження №: 3/0343/162/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцький І. І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП щодо громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого керуючим готелем «Нафтовик» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта»,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 24.03.2020 року зазначено, що він 24.03.2020 року о 15 год. 35 хв. в м.Долина по вул.. С.Бандери,1а., будучи посадовою особою закладу готель «Нафтовик» допустив проживання більше 10-ти осіб, чим порушив вимоги п.п. 2 п. 2 Постанови КМУ № 211 від. 11.03.2020 року та не припинив роботу закладу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно працює на посаді керуючого готелем «Нафтовик» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». 16.03.2020 року надійшла заявка від ТОВ «СЦБ ТУР» щодо розміщення їхніх працівників, які перебувають у відрядження в керованому ним готелі. Згідно поданої заявки було розміщено семеро тимчасових жильців. При цьому було забезпечено їх умовами проживання з урахуванням санітарно-епідеміологічного стану в країні. Він звертався до керівництва НГВУ «Долинанафтогаз» про необхідність припинення роботи готелю, однак таке розпорядження було прийнято тільки 25.03.2020 року. 24.03.2020 року працівниками Долинського ВП було зафіксовано факт проживання осіб та роботи готелю. Однак, він як керуючий готелем не є особою уповноваженою на припинення роботи готелю, в його обов`язки входять тільки організаційно-технічні роботи.

Заслухавши особу,що притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, з даними, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснення і заперечення гр. ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Статтею 44-3 КУпАП визначено, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом УкраїниПро захистнаселення відінфекційних хвороб,іншими актамизаконодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 8 пункту 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-2» (зі змінами, внесеними Постановою КМУ №215 від 16.03.2020р. та постановою №255 від 02.04.2020) введено карантинта заборонено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібноїторгівлі продуктамихарчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Згідно до ч. 1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених сі,255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 сі,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. З ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії » (рішення від ЗО травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії » (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). ;

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Як встановлено з долучених до матеріалів адміністративної справи документів, а саме Положення про готель «Нафтовик» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», відповідно до п.1.2 готель «Нафтовик» безпосередньо підпорядковується заступнику начальника НГВУ «Долинанафтогаз» з комерційних питань. Саме до компетенції цієї посадової особи, відповідно до п.1.8 згаданого положення відносяться питання діяльності готелю.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 в силу своїх службових обов`язків не вправі приймати рішення про припинення роботи готелю, атому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Оскільки судом не встановлено складу адміністративного правопорушення з боку гр. ОСОБА_1 , що підтверджується сукупністю матеріалів по справі, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то відповідно до ст.247 КУпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та Підпункту 8 пункту 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-2» (зі змінами, внесеними Постановою КМУ №215 від 16.03.2020р. та постановою №255 від 02.04.2020) та керуючись ст.ст.33,44-3 ,247 п.1, 283,284,294 КУпАП , суд , -

ПОСТАНОВИВ:

У притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП відмовити внаслідок відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення, та відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя