ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 липня 2020 рокуСправа №: 695/810/20
Номер провадження 3/695/702/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 395620 від 09.04.2020 року, ОСОБА_1 09.04.2020 р. о 18-46 год. в м. Золотоноша по вул. Обухова, 13 керував автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота). Від освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він дійсно керував автомобілем, вчинив ДТП, але не вживав алкогольних напоїв за кермом. Працівники поліції не пропонували йому пройти медичне освідування ні за допомогою приладу «Драгер», ні в лікарні.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. пояснив, що дійсно мала місце ДТП, приїхали працівники поліції. Працівники поліції на місці нічого не складали, забрали ОСОБА_1 в лікарню, оскільки він мав тілесні ушкодження. З лікарні ОСОБА_1 поїхав додому, перевдягнувся і потім поїхав в райвідділ для дачі пояснень. ОСОБА_1 надав їм документи в електронному додатку, але вони сказали, що потрібні тільки оригінали. У райвідділі склали всі матеріали і всі поїхали додому. Ні в лікарні, ні в поліції ОСОБА_1 не пропонували пройти освідування.

Під час розгляду справи був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що він являється потерпілим в ДТП. Після ДТП, і він, і ОСОБА_1 пред`являли працівникам поліції документи. У поліцію свідок не їздив. Після ДТП він поїхав у лікарню в приймальне відділення, оскільки в той час був з дітьми. Спілкувався з ОСОБА_1 свідок на відстані і не чув від нього запаху алкоголю. Потерпілому пропонували працівники поліції пройти освідування і він його пройшов, проба негативна. Чи пропонували це саме зробити ОСОБА_1 свідок не знає.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що був присутнім при складанні протоколу в поліції. Коли свідок прибув до поліції, то ОСОБА_1 вже був там, в кабінеті слідчого. Складали протокол, оформляли матеріали в поліції довго. Свідок допомагав робити заміри. Після чого свідок підписав протокол, пояснення і пішов додому. Вказав, що протокол ще на місці підписав, бо йому це сказали зробити працівники поліції. На місці ДТП він бачив ОСОБА_1 . Працівники поліції не пропонували пройти ОСОБА_1 освідування ні на місці ДТП, ні в поліції. У райвідділі свідок сидів за одним столом з ОСОБА_1 . Останній поводив себе адекватно, запаху алкоголю від нього не було чути.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, але скерував до суду свої пояснення, в яких зазначено, що 09.04.2020 р. за участю ОСОБА_1 відбулася ДТП. На місце ДТП прибули працівники Золотоніського ВП. На їх прохання ОСОБА_1 надав документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Оскільки ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, тому він поїхав до відділення швидкої допомоги для отримання першої медичної допомоги. З лікарні він поїхав на таксі до Золотоніського ВП для дачі свідчень по ДТП. Свідок зазначив, що він підписував ряд документів, які надавали йому працівники поліції. Які саме документи він не пам`ятає, але точно пам`ятає, що в його присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Свідок особисто не спостерігав у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Від нього не було чути запаху алкоголю, мова була зрозуміла.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, та свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (яка, діяла на момент, коли відбулася подія), як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки свідки підтвердили ті обставини, що ОСОБА_1 працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, тому й відмови від його проходження не було, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. п.1 ч.1 ст.247 провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130, п.1 ст.247, ч.3 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити, у в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко