Справа № 713/879/20
Провадження №3/713/506/20
ПОСТАНОВА

іменем України

01.07.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючий суддя Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., за участю потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю представника потерпілого адвоката Ковалюка М.Г., за участю захисника Кириляк С.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої, за ст.ст.173-2 ч.1 КУпАП

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 23.05.2020 року близько 14-20 год., знаходячись по місцю проживання в АДРЕСА_1 , вчинила словесну суперечку з сином ОСОБА_1 , під час якої ображала його нецензурною лайкою та шарпала за верхній одяг, чим вчинила домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру. Своїми діями вчинила правопорушення передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 , 25.05.2020 року близько 12-00 год., знаходячись біля магазину «Наш Край» в АДРЕСА_2 , 26, Чернівецької області, вчинила словесну суперечку з невісткою ОСОБА_2 , під час якої ображала її нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру. Своїми діями вчинила правопорушення передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнала, надала письмове заперечення, де зазначила, що не вчиняла відносно свого сина ОСОБА_1 жодних незаконних дій, а навпаки сама стала жертвою фізичного та психологічного насильства з його боку. Наявність цивільно-правового спору між сторонами щодо майна. Вона проживає у житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (за старою нумерацією будинків АДРЕСА_3 , Вижницького АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить в рівних частинах її свекрусі ОСОБА_4 та її синові ОСОБА_1 . У її чоловіка ОСОБА_5 та 90-річної свекрухи ОСОБА_6 іншого житла немає, вони все життя працювали, щоб упорядкувати та перебудувати даний житловий будинок. Вони особливо ніколи не цікавилися юридичним оформленням права власності на житло, оскільки ніколи не було конфліктів з цього питання. Житловий будинок був оформлений на її свекра і останній заповів належне йому майно їхньому синові, а своєму внукові ОСОБА_1 . Після отримання права власності на даний житловий будинок ОСОБА_1 геть змінив свою поведінку та разом із своєю дружиною ОСОБА_2 почав виганяти її та ОСОБА_7 - свого батька, а також свою перестарілу бабцю ОСОБА_4 із спірного житлового будинку. Все це вилилося у тривалий судовий процес, внаслідок якого рішенням Вижницького районного суду від 06.09.2013 року у справі №713/1856/13-ц за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку. З тих пір його син ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_2 всіляко намагаються вижити їх з чоловіком з даного житлового будинку.

Щодо протоколу серії АП18№262246 ВІД 25.05.2020 року, що складений поліцейським ВП КВН ГУНП в Чернівецькій області М.Шпанюком, то тут фабула адміністративного правопорушення полягає в тому, що 25.05.2020 року біля 12 години перебуваючи по вулиці Українська,26 в м.Вижниця поряд із магазином «Наш край» громадянка ОСОБА_3 вчинила сварку із невісткою ОСОБА_2 під час якої ображала її нецензурною лайкою чим вчинила домашнє насильство, яке виражалося в умисному вчиненні діяння психологічного характеру. Зазначила, що це було продовженням попереднього конфлікту. Ознайомившись із відеофайлами доданими до матеріалів справи, виявила, що ОСОБА_2 почала відеозйомку ще в приміщенні магазину «Наш край», що вказує на те, що вона вже готувалася до конфлікту, який мала намір спровокувати. Вони з її чоловіком ОСОБА_8 нічого не підозрюючи вийшли з магазину, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже підчікували їх під магазином. Її чоловік ОСОБА_9 , піддаючись на провокацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , намагався поговорити з сином щодо ситуації, яка склалася після того як останній її побив. ОСОБА_9 не був вдома в той день, коли відбулося побиття і дізнавшись про такий негідний вчинок їхнього сина був дуже обурений його поведінкою. Син, б`ючи її, достеменно знав, що він є хворою людиною, перенесла важку операцію, важко відновлюється після неї, всі їхні з батьком гроші ідуть на лікарства, тому її чоловік був надзвичайно обурений цим і вирішив поговорити з сином, щоб привести до розуміння шкідливості та ганебності такої поведінки. Але у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були інші плани щодо даної розмови, оскільки вони не відмовилися від свого наміру вигнати їх з спірного житлового будинку і всіляко намагаються зробити їхнє життя нестерпним. В будь-якому разі, ні нею, ні її чоловіком ОСОБА_8 не було вчинено щодо ОСОБА_2 жодних дій, які б носили ознак психологічного насильства і завдали або могли б завдати шкоду її психічному здоров`ю. З матеріалів справи не вбачається, що вона з даного приводу зверталася до психологів, психіатрів або інших лікарів, тобто відсутні будь-які (реальні або можливі) наслідки, інкримінованих їй адміністративних правопорушень, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. Просила закрити справу про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу в її діях адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 показав, що 23.05.2020 року близько 14-00 год. з дружиною приїхали провідати бабусю, яка хворіла за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , яка є його матір`ю, як тільки вони зайшли почала кричати, висловлюватись нецензурною лайкою та виганяти з будинку. Він зазначив, що є власником 1/2 ідеальної частки у даному будинку і має повне право туди заходити. Мати почала скидати все, що було на столі, кидати посуд, бити палицею, він схопив маму за руки та намагався заспокоїти. Після чого вийшов і викликав працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 показала, що 23.05.2020 року близько 14-00 год. прийшли на десять хвилин, щоб провідати бабусю. ОСОБА_3 почала кричати на них, висловлюватись нецензурною лайкою, на їхнє намагання припинити конфлікт не реагувала. В зв`язку з чим почала знімати на відеокамеру. 25.05.2020 року зайшли в магазин, побачила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Коли підійшла до каси, то побачила що вони стоять під сходами. В зв`язку з тим, що побоювалась а те, що відбудеться суперечка включила камеру на мобільному телефоні та почала знімати. Коли вийшли на вулицю, то ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підійшли до них та почали висловлюватись нецензурною лайкою та кричати. ОСОБА_5 ударив її у руку, ОСОБА_3 у лікоть, були синяки.

Суд, вислухавши ОСОБА_3 , потерпілих, дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173-2 ч.1 КУпАП, в зв`язку з чим за скоєне вона повинна нести відповідальність.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14, п.17 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 ставиться в провину те, що вона 23.05.2020 року близько 14-20 год., знаходячись по місцю проживання в АДРЕСА_1 , ображала нецензурною лайкою свого сина ОСОБА_1 та вчинила домашнє насильство, а також 25.05.2020 року близько 12-00 год., знаходячись біля магазину «Наш Край» в АДРЕСА_2 26, Чернівецької області, ображала нецензурною лайкою свою невістку ОСОБА_2 , та вчинила домашнє насильство.

Вина ОСОБА_3 підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №090390 від 23.05.2020 року; показами потерпілої ОСОБА_2 ;

протоколом про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №262246 від 25.05.2020 року; показами потерпілого ОСОБА_1 .

З долученого до матеріалів протоколу ДВД дисків, де наявні записи з камери мобільного телефону, вбачається, що дійсно ОСОБА_3 вчиняла психологічне насильство відносно потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частково відображено події 23.05.2020 року та 25.05.2020 року. Дані докази суд визнає належними та допустимими по справі.

Статтею 36 ч.2 КУпАП встановлено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173-2 ч.1 КУпАП доведена, стягнення необхідно накласти в межах санкції передбаченої ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, на час вчинення правопорушень була особою з інвалідністю 3-ї групи, її майновий стан, ступінь вини, а також враховуючи характер вчинених правопорушень, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, із ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36 ч.2, 40-1, 173-2 ч.1, 221, 283, 284, 287-289 КУпАП, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 ч.1, ст.173-2 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170,00 (Сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 420 (Чотириста двадцять) гривень 40 (Сорок) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. А. Кибич