ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 Справа №607/4745/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Державної екологічної інспекції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, неодружена,

за ч. 2 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №000196 від 07 березня 2020 року, 07 березня 2020 року о 09 год. 43 хв. при обстежені території Центрального ринку по вул. Шептицького в м. Тернополі було виявлено ОСОБА_1 , яка порушила порядок збуту об`єктів рослинного світу, а саме здійснювала продаж рослин «Цибуля ведмежа», вид якої занесено до Червоної книги України, чим порушила вимоги ст. ст. 7, 19 Закону України «Про червону книгу України» та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 88-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідно до ст. 268 КУпАП відсутні обставини, які б не давали суду можливості розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 була повідомлена про місце і час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з відеоматеріалів на CD-диску, долучених до матеріалів справи, працівниками Державної екологічної інспекції на території Центрального ринку по вул. Шептицького у м. Тернополі було виявлено ОСОБА_1 , яка здійснювала продаж рослин «Цибуля ведмежа». Під час розмови ОСОБА_1 повідомляла працівникам Державної екологічної інспекції про те, що рослину «Цибуля ведмежа» вона виростила в себе на городі та здійснює її продаж.

На фотоматеріалах до протоколу №000196 від 07 березня 2020 року міститься зображення ОСОБА_1 , яка здійснювала продаж рослин зеленого кольору.

Положеннями ч. 2 ст. 88-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, вчинені щодо об`єктів тваринного або рослинного світу, які перебували в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, занесених до Червоної книги України, або які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.

Тобто, входячи з диспозиції ч. 2 ст. 88-1 КУпАП, склад правопорушення передбачає наявність сукупності таких ознак: 1) придбання, збут чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу; 2) ці об`єкти перебували в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду; 3) ці об`єкти занесені до Червоної книги України.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст. ст. 7, 19 Закону України «Про червону книгу України».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Червону книгу України» об`єкти Червоної книги України, надані відповідно до закону з дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, у приватну власність, розведені (отримані) у штучних умовах від законно набутих у приватну власність об`єктів Червоної книги України, а також ввезені в Україну з-за кордону або набуті в Україні в осіб, які мають право приватної власності на ці об`єкти, є приватною власністю юридичних або фізичних осіб.

Згідно зі ст. 19 цього Закону спеціальне використання (добування, збирання) об`єктів Червоної книги України здійснюється у виняткових випадках лише у наукових і селекційних цілях, у тому числі для розмноження, розселення і розведення у штучно створених умовах, а також для відтворення популяцій за дозволом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі рішень Національної комісії з питань Червоної книги України, прийнятих відповідно до її повноважень. Порядок видачі та форма дозволів на спеціальне використання (добування, збирання) об`єктів Червоної книги України визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Червоної книги України рослина Цибуля ведмежа (черемша) віднесена до цибулевих однодольних покритонасінних судинних рослин Червоної книги.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 здійснювала продаж рослин «цибуля ведмежа», вид якої занесено до Червоної книги України.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази про те, що ці об`єкти рослинного світу перебували в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об`єктів Червоної книги України, хоч стверджено про порушення ст. 19 Закону України «Про червону книгу України».

На порушення вимог ст. ст. 7, 19 Закону України «Про червону книгу України» жодних обставин у протоколі не викладено, докази про такі порушення у справи відсутні.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у порушені нею порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, вчинене щодо об`єктів тваринного або рослинного світу, які перебували в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, занесених до Червоної книги України, або які охороняються відповідно до міжнародних договорів України, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 88-1, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків