П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року суддя Новотроїцького районного суду Херсонської області Решетов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 720509 ОСОБА_1 10.04.2020 року о 12 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , перебуваючи на території Новотроїцької ЦРЛ залишив місце обсервації, своїми діями порушив п.2 п.п.17 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен провадитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді адміністративної справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. В даному контексті, відповідно до норм КУпАП, справа має розглядатися в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Абзацом 4 пункту 5 Постанови КМУ №211 установлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться в порядку, визначеному цією постановою.

Пунктом 3 вказаного порядку передбачено, що керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Відповідно до п. 5 вказаного порядку керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додаються: довідка АРМОР, копія паспорту, копія пояснення та копія постанови КМУ. Розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення суд не вправі самостійно збирати докази чи виходити за межі зазначеного в протоколі.

Разом з тим, підпис в протоколі, пояснення та диск з відеозаписом відмови ОСОБА_1 від обсервації вказує лише на відмову особи від обсервації і не доводить фактів належного визначення місця обсервації, обов`язковості перебування в умовах обсервації, а не в умовах самоізоляції в своєму помешканні, як зазначено в інформованій згоді та не доводить наявності фактів і підстав обов`язковості обсервації.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ №211 обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають в тому числі особи які здійснюють перетин державного кордону або які в`їжджають з тимчасово окупованих територій.

В той час, як Порядком проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, який затверджено Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211, визначено інші випадки самоізоляції особи.

Копія Інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів з підписом особи не стосується порядку та умов обсервації, не містить відомостей щодо обсервації.

Інформована згода містить лише роз`яснення умов перебування в карантині (самоізоляції) шляхом перебування в помешканні, квартирі, будинку. Також вказана інформована згода в графі адреса містить: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , м. АДРЕСА_1 , під якою наявний підпис особи. Відомостей про обізнаність особи про необхідність та обов`язок перебування саме в умовах обсервації, разом з відомостями про визначення керівником обласної держадміністрації такого закладу - відсутні.

Крім того, неможливо встановити, яку саме госпіталізацію, і який саме обсерватор (ізолятор), було запропоновано гр. ОСОБА_1 . Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять переліку спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації. Отже, неможливо встановити від чого саме відмовився гр. ОСОБА_1 .

Особою, яка склала протокол, до матеріалів справи не долучено жодних об`єктивних доказів про здійснення перетину кордону України гр. ОСОБА_1 та відповідно не долучено документів про встановлення щодо гр. ОСОБА_1 певних обмежень при перетині кордону і які зобов`язання він мав виконувати. Неможливо зробити висновок чи потребувала особа самоізоляції на яку давала інформовану згоду чи потребувала перебування в умовах обсервації.

Пояснень свідків зазначених в протоколі суду не надано. Інших доказів матеріали справи не містять.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Суд враховує, що протокол не містить доказів визначення місця обсервації та підстав обсервації. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 підпадає під дію п. 5 Постанови КМУ № 211 в діючий на час складання протоколу в редакції суду не надано. Відповідно в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт чи обставина, яка би обумовлювала необхідність обов`язкової обсервації, визначення місця такої обсервації та відповідної відповідальності за її порушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених у судовому засіданні обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення внаслідок недоведеності вини, передбаченого ст.44-3 КУпАП та наявні підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1,9,23,33,44-3,247,276-285,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області в десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.В. Решетов