ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/5494/20

Пров. №3/766/3098/20

06 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: ОСОБА_1

особи, яка

притягається до відповідальності: ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП щодо:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, ідентифікаційний код не встановлений, фізична особа підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії АПР18 №730545 від 24.03.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 24.03.2020 року о 12:20 год. на ринку «Житлоселище» ТОВ «Унікум» ЛТД у торгівельному кіоску №217 за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 77-а, громадянка ОСОБА_2 здійснювала торгівельне обслуговування, а саме торгувала продовольчими товарами, чим порушила вимоги п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215.

Крім того, в протоколі серії АПР18 №730539 від 25.03.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 25.03.2020 року близько о 14:00 год. на ринку «Житлоселище» ТОВ «Унікум» ЛТД у торгівельному кіоску №217 за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 77-а, громадянка ОСОБА_2 здійснювала торгівельне обслуговування, а саме торгувала продовольчими товарами, чим порушила вимоги п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215.

Крім того, в протоколі серії АПР18 №731316 від 27.03.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 27.03.2020 року близько о 12:35 год. на ринку «Житлоселище» ТОВ «Унікум» ЛТД у торгівельному кіоску №217 за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 77-а, громадянка ОСОБА_2 здійснювала торгівельне обслуговування, а саме торгувала продовольчими товарами, чим порушила вимоги п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнала, зазначила, що порушень умов карантину вона не допускала, оскільки її кіоск знаходиться за межами ринку, а торгувала вона виключно продовольчими товарами, що постановою КМУ не заборонено, персонал кіоску був забезпечений засобами індивідуального захисту.

Захисник Купчак С.Б. у судовому засіданні вказав, що обставини, вказані в протоколах щодо ОСОБА_2 , не відповідають дійсності, а висунуте ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях, інкриміновані їй дії не заборонені постановою КМУ.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- фотографії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 ;

- фотографії виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- фотографії кіоску з зображенням ОСОБА_2 за прилавком та покупців.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_2 , вказаних у складених стосовно неї протоколах, складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція зазначеної норми є бланкетною й передбачає відповідальність за порушення особою встановлених правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, визначених, зокрема, у п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215, в порушені яких обвинувачується ОСОБА_2 ..

Згідно з п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215, заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доданої до протоколу, та витягу з реєстру платників єдиного податку, долученого ОСОБА_2 , остання, як суб`єкт господарської діяльності здійснює роздрібну торгівлю з лотків і на ринках харчовими продуктами, що у розумінні п.п. 3, п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 13.03.2020 року № 215 не є забороною.

Крім того, як вбачається з фотографій, доданих до протоколів та долученої ОСОБА_2 схеми розташування кіосків, торгівля продовольчими товарами здійснювалась нею в кіоску АДРЕСА_2 , який знаходиться за межами території ринку, що також не суперечить правилам щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Інших достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 було допущено порушення вимог п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ від 13.03.2020 року №215, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколах про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості порушення нею вимог постанови КМУ від 13.03.2020 року №215 не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протоколи про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззаперечними доказами вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 44-3 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.