Справа № 461/2130/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/682/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 13 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 13.04.2020 року звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст.41 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням, а провадження у справі закрито.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 будучи директором ПП «Фірма «Камелія - плюс» в супереч вимогам ч. ч. 1,2,3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» працівники допущені до роботи без повідомлення про прийняття їх на роботу, яке подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. В ході проведення інспекційного відвідування у Приватному підприємстві «Фірма «Камелія плюс» (далі - Підприємство) о 15 годині 00 хвилин 10.02.2020, інспекторами праці здійснено вихід за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , де зафіксовано засобами відеотехніки допуск до роботи осіб, що виконували трудову функцію, які представились: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та надали письмові пояснення. ОСОБА_2 надала письмове пояснення в якому зазначила, що перебуває на стажуванні на посаді помічника кухаря з 10 лютого 2020 року, договір на даний час не укладено в подальшому буде укладати. ОСОБА_3 в письмовому поясненні зазначила, що працює в ПП «Камелія плюс» з червня 2019 року помічником кухаря. Трудовий договір укладено. ОСОБА_4 у письмовому поясненні зазначили, що перебуває у трудових відносинах з ПП «Фірма Камелія плюс» з лютого 2020 року та працює на посаді «офіціант». При цьому, у ході інспекційного відвідування не надано жодних документів (трудового договору), на підставі яких ОСОБА_2 (помічник кухаря), ОСОБА_4 (офіціант), ОСОБА_3 (помічник кухаря) 10.02.2020 року були допущені до роботи. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому апелянт зазначає, що 10.02.2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебували на підприємстві, однак не допускалися до робити так як обговорювали умови майбутнього працевлаштування. Також апелянт зазначає, що незрозумілою є суть викладеного в протоколі правопорушення, час його скоєння, не зазначені свідки правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, при цьому зазначила про те, що копію оскаржуваної постанови отримала лише 29.04.2020 року поштою, про судове засідання 13.04.2020 року повідомлена не була, а тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши матеріали справи № 461/2130/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ11081/460/АВ/П/ПТ від 17.02.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, і де ОСОБА_1 зазначила, що зобов`язується працевлаштувати працівників (а.с.3-5), актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ11081/460/ПД-АВ від 17.02.2020 року (а.с.7-11).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував вимоги ст.22 КУпАП.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 13 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.