Справа № 462/2265/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2020 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює Залізничний ВП ГУНП

у Львівській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 16.04.2020 року о 21.30 год. по вул. Кульпарківська, 224 у м.Львові, керуючи автомобілем «ВАЗ» н.з. НОМЕР_1 , керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився.

Крім того, ОСОБА_1 16.04.2020 року о 21.30 год. по вул. Кульпарківська, 224 у м.Львові, керуючи автомобілем «ВАЗ» н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на огорожу, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої транспортний засіб та огорожа зазнали механічних пошкоджень, крім того, будучи учасником дорожньо транспортної пригоди, залишив місце ДТП, не повідомивши підрозділ міліції

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що він лише трохи вживав алкольні напої, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Всі його дії були спрямовані на те, щоб врятувати життя людини, оскільки швидка допомога не змогла під`їхати до місця, де відбувалися події та де знаходилася особа, якій було погано. Його батько дуже хвилювався, а тому він сів за кермо. У зв`язку із вищенаведеним просить закрити провадження по справі, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що був здійснений виклик на швидку допомогу на вул. Кульпарківську біля "Гелікону". Він попросив уточнити, де саме їхати, а тому лікар зателефонувала і сказала, щоб зустрічати, оскільки територія гаражного кооперативу велика.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вони разом з ОСОБА_1 та його батьком були у гаражі. Почули якийсь шум і побачили, що людині погано, вони з ОСОБА_1 почали налавати допомогу даній особі, а батько ОСОБА_1 викликав швидку. Оскільки швидка не знала куди заїхати, ОСОБА_1 сів за кермо і поїхав, щоб скерувати швидку. Вони з ОСОБА_1 вживали алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його сином. Вони перебували у гаражі та в цей момент побачили, що людині стало погано. ОСОБА_1 почав надавати допомогу, а він викликав швидку. Однак, оскільки швидку потрібно було скерувати, оскільки територія гаражного кооперативу велика, ОСОБА_1 сів у його автомобіль і поїхав, щоб показати дорогу швидкій. Він алкоголю не вживав, однак був схвилбований, а тому за кермо не сідав.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його вина стверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом ДПР18 №082438 від 16.04.2020 року, протоколом серії ОБ № 135690 від 16.04.2020 року, протоколом серії ДПР18 № 082439 від 16.04.2020 року, письмовими показами свідків ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , які пояснили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і за допомогою приладу "Драгер", і у медичному закладі. Також з письмових пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що він був свідком того, як автомобіль ВАЗ на шаленій швидкості їхав по території ОГБК "Автолюбитель" по вул. Кульпарківська, 224, наїхав на браму і поїхав далі. Також Свідок ОСОБА_7 в письмових поясненнях зазначив, що водія автомобіля ВАЗ знаходився у нетверезому стані та пояснив, що у гаражі знаходиться людина, яка потребує невідкладної допомоги, після чого одним з свідків була викликана швидка та поліція.

З оглянутого в судовому засіданні запису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак зазначив, що керувати не планував, рятував життя особи. Також згідно пояснень ОСОБА_1 , які зафіксовано записом з нагрудних камер працівників поліції, останній зазначив, що він їхав викликати швидку.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 та ст. ст 124, 122-4 КУпАП.

Суд не бере до уваги клопотання ОСОБА_5 на те, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Тобто, для встановлення того, що особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідно, щоб небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, а також є єдиний засобом захисту від небезпечних дій. В судовому засіданні не встановлена, що небезпека не могла бути усунена іншим шляхом та була єдиним засобом від небезпечних дій. Зокрема, окрім ОСОБА_1 на території гаражного кооперативу були і інші особи, які могли б скерувати швидку, зокрема свідки, які давали письмові пояснення, охоронець, також не встановлено необхідності використання саме транспортного засобу для скерування швидкої, а не іншим чином, зокрема пішим ходом. При цьому, як вбачається з відеозапису, автомобіль ОСОБА_1 знаходився на досить великій відстані від в`їзду у кооператив.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_5 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст. 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г.М. Пилип`юк

Оригінал постанови.