33/804/223/20
264/176/20

Суддя 1-ої інстанції: Литвиненко Н.В.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.,

УСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , перебуваючи з 27.06.2018 року по 22.08.2019 року на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», будучи відповідно до підпункту «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, а саме 23.08.2019 року о 14-29 год., тобто після дня звільнення з місця роботи, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн..

На зазначену постанову ОСОБА_1 08.04.2020 року подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року.

Постановою Донецького апеляційного суду від 30 березня 2020 року ОСОБА_1 було повторно відмовлено в поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року.

Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції вихожу з наступного.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся за її безпосередньою участю в залі судового засідання, що підтверджується її заявою, поданою до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області 07.02.2020 року (а.с. 47), та самою оскаржуваною постановою, в якій зазначено, що під час судового розгляду ОСОБА_1 вину визнала у повному обсязі, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтвердила, просила суворо не карати.

Таким чином, ОСОБА_1 не була обмежена у конституційних правах, мала об`єктивну можливість у визначений законом строк звернутися до суду з апеляційною скаргою, однак своїм диспозитивним правом не скористалася. Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Нових поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ані в апеляційній скарзі, ані в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не наведено.

За таких підстав, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі не наведено, тож приходжу до висновку про необхідність відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки апеляційна скарга подана з суттєвим пропуском строку на апеляційне оскарження.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.02.2020 року відносно ОСОБА_1 - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова