Справа № 748/567/20 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/120/20
Категорія - ст. 172-15 ч.2 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

за участю прокурора Чеботарьова О.С.,

особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк сім діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що 09 лютого 2020 року близько 19 години, проходячи строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , патрульні добового наряду з охорони військового стрільбища солдати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи в умовах особливого періоду, заподіяли тілесні ушкодження начальнику патруля добового наряду з охорони військового стрільбища - солдату ОСОБА_5 , у зв`язку з виконанням останнім обов`язків з військової служби. Викладені дії вочевидь свідчили та свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України.

Разом з цим, протягом робочого дня 10.02.2020 року, діючи в порушення ст. ст. 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1, 4 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604, виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, володіючи інформацією про спричинення 09.02.2020 року солдатами строкової служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_5 , у зв`язку з виконанням останнім обов`язків з військової служби, не повідомив письмово військового прокурора, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, а саме військового прокурора Чернігівського гарнізону про скоєння підлеглими військовослужбовцями кримінального правопорушення. За фактом побиття ОСОБА_5 лише 11.02.2020 року військовою прокуратурою Чернігівського гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України. Як наслідок, першочергові слідчі дії на місці події проведені не були, а можливі сліди вчинення кримінального правопорушення втрачені. Своїми діями, майор ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Вважає постанову незаконною, невмотивованою і такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на такі порушення:

- в супереч ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений не протягом 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а по проходженню майже 20 діб;

- в протоколі зазначена невірна дата вчинення правопорушення та не вказано час; відсутні адреси свідків, які засвідчили відмову від підписання протоколу. За цих обставин протокол не міг бути розглянутий судом, як належний доказ у розумінні ст. 251 КУпАП.

- матеріали справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, не містять доказів у відповідності до положень ст. 251 КУпАП;

- поза увагою суду залишився нетривалий термін тимчасового виконання особою обов`язків командира військової частини та відсутність досвіду військової служби на керівних посадах, що виключає можливість притягнення до відповідальності за недбале ставлення до військової служби;

- показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають сумніву та є неналежними доказами. Оскільки відповідно до їх посадових обов`язків вони в певній частині відповідальні за стан військової дисципліни та правопорядку;

- ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду немає відомостей про те, що особа мала реальну можливість надати правову (юридичну) оцінку правопорушенню і виконати вимоги Статуту, але не виконав цього внаслідок недбалого ставлення.

Автор скарги переконаний, що суб`єктивна сторона вчинення правопорушення за ст. 172-15 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто прямим умислом, а враховуючи вказані твердження, вважає, що в його діях умисел відсутній, що також не спростовують матеріали справи. Саме за таких обставин провадження по справі підлягає закриттю.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину та підтримав вимоги апеляційної скарги. Додатково пояснив суду, що віддав наказ заступнику командира навчального батальйону майору ОСОБА_7 доповісти оперативному черговому ОК «Північ», військовому прокурору Чернігівського гарнізону, начальнику Чернігівського ЗВ ВСП у ЗСУ та УСБУ в Чернігівській області про подію. Крім того, наполягав, що всі докази та обставини про подію були зафіксовані Чернігівським ЗВ ВСП.

Прокурор заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та наполягав на законності і обґрунтованості судового рішення.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 20.01.2020 №13 тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 покладено на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає у разі недбалого ставлення військовою службовою особою до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604 за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

Керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувачі видів Збройних Сил України, командувачі (командири, начальники) органів військового управління та з`єднань відповідають за дотримання строків надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями, працівниками (під час виконання службових обов`язків (посадових інструкцій) у робочий час), що сталися у військових частинах, а також за повноту, об`єктивність проведення розслідувань за фактами подій і кримінальних правопорушень та вжиті попереджувальні заходи.

Командири (начальники) військових частин про кожний виявлений факт ненадання інформації про подію, кримінальне правопорушення, військове адміністративне правопорушення та адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначають службове розслідування, після завершення якого надають письмові доповіді за підпорядкованістю та до відповідного органу управління Військової служби правопорядку, зазначаючи вжиті заходи до службових осіб, які не надали доповідь.

Доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Так, судом встановлено, що 09 лютого 2020 року близько 19 години, проходячи строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , патрульні добового наряду з охорони військового стрільбища солдати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи в умовах особливого періоду, заподіяли тілесні ушкодження начальнику патруля добового наряду з охорони військового стрільбища - солдату ОСОБА_5 , у зв`язку з виконанням останнім обов`язків з військової служби. Викладені дії вочевидь свідчили та свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України.

Разом з цим, протягом робочого дня 10.02.2020 року, діючи в порушення ст. ст. 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1, 4 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604, виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, володіючи інформацією про спричинення 09.02.2020 року солдатами строкової служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_5 , у зв`язку з виконанням останнім обов`язків з військової служби, не повідомив письмово військового прокурора, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, а саме військового прокурора Чернігівського гарнізону про скоєння підлеглими військовослужбовцями кримінального правопорушення. За фактом побиття ОСОБА_5 лише 11.02.2020 року військовою прокуратурою Чернігівського гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України. Як наслідок, першочергові слідчі дії на місці події проведені не були, а можливі сліди вчинення кримінального правопорушення втрачені.

Письмовими поясненнями заступника командира навчального батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 (а.с. 14-16) та заступника командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_6 (а.с. 17-19) підтверджуються вказані обставини, в той же час поясненнями ОСОБА_7 спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що він давав усний наказ повідомити про вказану подію військову прокуратуру Чернігівського гарнізону.

При цьому апеляційний суд акцентує увагу, що відповідно до вказаних вище підзаконних нормативних актів, надання доповіді і донесень про події є обов`язком саме виконуючого обов`язки командира військової частини, яким на той час був ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604, повідомлення начальника органу управління Військової служби правопорядку не виключає обов`язку повідомлення про подію відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджені матеріали справи, їм дана відповідна оцінка, а дії майора ОСОБА_1 співставлені з вимогами чинного законодавства, тому висновки суду є належним чином обґрунтованими з посиланням на відповідні докази.

Фактично вимоги апеляційної скарги можна розділити на доводи щодо порушень допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та відсутності в діях особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, прямого умислу.

Під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені порушенні вимог ст. 254 КУпАП, як про це вказує апелянт, оскільки всі зауваження є формальними і з урахуванням особливостей інкримінованої фабули правопорушення не можуть бути визнані апеляційним судом такими, що вказують на недотримання цих положень.

Щодо відсутності в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного правопорушення, то дана норма саме і передбачає відповідальність через необережність. При цьому апеляційний суд враховує і пояснення ОСОБА_1 , з яких слідує, що оскільки прокурор був повідомлений Чернігівським зональним відділом Військової служби правопорядку, то його дії не містять складу адміністративного правопорушення, що є хибним тлумаченням та особистим розумінням особою вимог нормативних актів, недотримання яких поставлено особі в провину і воно знайшло своє підтвердження в апеляційному суді.

При цьому, апеляційний суд із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності приходить до висновку про малозначність правопорушення. Так, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 характеризується позитивно на службі за ввесь тривалий час проходження служби у Збройних Силах, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, при цьому вжив заходів та віддав відповідний наказ заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення майору ОСОБА_6 з`ясувати обставини події та за наявності підстав, заступнику командира навчального батальйону майору ОСОБА_7 доповісти оперативному черговому Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про дану подію. Тобто, фактично всі дії та розпорядження майора ОСОБА_1 були направлені на своєчасне виконання ним, як тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини, обов`язків визначених статутами Збройних Сил України, хоча і без суворого дотримання всіх вимог Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення…

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 дане правопорушення вчинив вперше, має позитивні характеристики за час проходження служби в Збройних Силах України, з врахуванням характеру правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити майору ОСОБА_1 усне зауваження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП змінити.

У зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко