Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/221/20 Головуючий суду І інстанції суддя Догарєва І.О.
Категорія: 130 КУпАП Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

судді - Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання -Горенко Ю.В.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - Багдасаряна А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

на постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ВСТАНОВИВ

Відповідно до постанови суду першої інстанції від 12 червня 2020 року та протоколу про адміністративне правопорушення 15 березня 2020 року о 23 годині 10 хвилин м. Первомайську по вул. Кам`яномостовській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем CHEVROLET АVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.7 ч.1. ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 вказував, що працівниками поліції не було запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера, оскільки у них він був відсутній. Поліцейські наголошували на тому, щоб такий огляд пройти у відділі поліції.

Крім того пропозиція поліцейських проїхати для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу була в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так апелянт зазначав, що найближчим медичним закладом була лікарня у м.Первомайську Миколаївської області, проте працівники поліції пропонували проходити огляд у лікарні м.Вознесенська Миколаївської області, мотивуючи це карантинними заходами.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі також зазначив, на відео, яке долучено до матеріалів справи не видно всю подію на місці зупинки, оскільки відео є фрагментарним та не містить всього процесу складання протоколу, та вказував про порушення свого права на захист.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. У тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, районний суд, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, правомірно послався на відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №116945 відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду за допомогою газоаналізатора та медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 без зауважень.

Відповідно до відеозапису, водію ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі в присутності двох свідків. Проходити огляд ОСОБА_1 відмовився.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 . Свідки засвідчили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою технічного засобу так і від огляду в лікарні. Крім того свідки зазначили, що відчували запах алкоголю з порожнини рота від водія ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджується і відеозаписом з нагрудної камери.

Не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.

За вказаних обставин, твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не ґрунтуються на належних доказах, які б спростовували наведені в даній постанові обставини.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відео працівників поліції з нагрудної відеокамери не відображає всього процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення не спростовує винуватість ОСОБА_1 оскільки на ньому зафіксовано саме факт відмови останнім від проходження огляду на місці за допомогою алкотестеру та огляду в медичному закладі.

Також, апелянт вказує на те, що у працівників поліції був відсутній газоаналізатор Alcotest, через що йому пропонувалось проїхати до відділу поліції та запропоновано не найближчій медзаклад для проходження огляду, однак таке посилання не можна прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як за допомогою технічного засобу на місці так і в медичному закладі про що свідчить відеозапис та покази свідків.

Посилання на те, що працівники поліції не правильно себе поводили, дезорієнтували його де саме має бути проведено огляд, таким чином навмисно створюючи умови для його відмови, є особистим сприйняттям подій, які відбулися, оскільки докази тому відсутні. Скарг на працівників поліції ОСОБА_1. не подавалось.

Посилання на те, що судом першої інстанції не допитано свідка ОСОБА_4 , не можна прийняти як спростовний факт щодо винуватості ОСОБА_1 , оскільки, з метою усунення вказаного недоліку, клопотання про допит вказаного свідка в апеляційній скарзі і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, попри роз`яснення такого права судом, учасниками процесу не було заявлено.

Зазначення в апеляційній скарзі на порушення права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, через те, що суд не задовольнив клопотання адвоката Багдасаряна А.Ю. від 09 та 12 червня 2020 року про відкладення справи в зв`язку з його хворобою та закінчив розгляд справи за його відсутності, підлягають відхиленню. Так, в судовому засіданні суду першої інстанції від 25 травня 2020 року в ході якого було допитано свідка ОСОБА_2 , досліджено відеозапис, адвокат приймав участь. Крім цього Багдасарян А.Ю. приймав участь в даному судовому засіданні суду апеляційної інстанції де надавав відповідні пояснення, що є фактичним відновленням права ОСОБА_1 на його захист.

З урахуванням викладеного, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Також, у даній справі не можуть бути застосовані положення ст. 22 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не можна вважати малозначним, оскільки вказане адміністративне правопорушення відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру 4842 Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 25 березня 2020 року ОСОБА_1 24 жовтня 2017 року видано посвідчення водія.

У зв`язку з цим, суд вважає, що у справі достатньо належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с 130 КУпАП, а тому, районний суд обґрунтовано та відповідно до вимог закону притягнув його до адміністративної відповідальності і застосував відповідні санкції, передбачені названою статтею.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі норм КУпАП, на які вказується в апеляційній скарзі, при апеляційному перегляді не встановлено, а тому судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Таким чином, слід констатувати, що місцевий суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення: провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому підстав для скасування постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції не вбачає.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та наклав стягнення у встановлених цим Кодексом межах.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З.Бондаренко