Справа№718/672/20
Провадження№3/718/263/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Саламандика А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 17 серпня 2009 року, із середньою освітою, одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 20.03.2020 року, складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №416104 за ст. 44-3 КУпАП, згідно якого 20.03.2020 приблизно о 12 год. 00 хв. у АДРЕСА_2 Кіцмань по вул. Незалежності, 71 ОСОБА_1 , будучи посадовою особою - салон краси «Побут комбінат», не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п.п.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила суду, що не порушувала правил карантину, а 20 березня 2020 року прийшла до салону в якому здійснює підприємницьку діяльність та надає перукарські послуги, щоб прибрати приміщення та забрати особисті речі. Разом із нею була колега по роботі ОСОБА_2 , яка їй у цьому допомагала. Знала про заборону надання послуг в період карантину, а тому того дня салон не працював та був закритий.

Захисник Саламандик А.І., вказував суду на численні порушення під час оформлення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 та просив справу провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06квітня 2000року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211від 11 березня 2020 року(у редакції зі змінами від 16 березня 2020 року, на час вчинення правопорушення), забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

Крім того, вказана постанова КМУ до суб`єктів зазначеної заборони віднесла не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення хоча і вказано про те, що ОСОБА_1 є посадовою особою, однак до матеріалів справи не долучено жодного доказу, на підтвердження вказаної обставини, зокрема відомостей про віднесення її до суб`єктів господарювання з наданням підтверджуючих документів, чи реєстрацію її як приватного підприємця.

Крім того, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, працівником поліції не вказано у протоколі про наявність свідків чи свідків-відвідувачів, які б підтверджували дійсність обставин, викладених у протоколі, та прийом яких би здійснював салон.

Незважаючи на це до протоколу долучено пояснення свідка ОСОБА_3 , у яких останній вказує на те, що проходячи повз салон краси «Побут комбінат» останній бачив, як за манікюрним столом сиділи дві жінки. Також останній вказує, що не бачив чим саме вони займаються (а.с.3).

Такі пояснення суд не бере до уваги на доведеність вини особи за ст. 44-3 КУпАП, оскільки із їх змісту не можливо з точністю встановити хто саме перебував у салоні та чим саме такі особи займалися.

Крім того, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заборонено роботу закладу, але не заборонено перебування працівників у ньому з особистих потреб.

Враховуючи зазначене, суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт того, що заклад салон краси «Побут комбінат» не припинив роботу та, що ОСОБА_1 здійснювала прийом відвідувачів і тим самим порушила вимоги Постанови КМУ щодо запровадження карантину.

Жодних осіб, яким би надавалися які-небуть послуги в салоні краси, працівниками поліції не встановлено, доказів про їх існування суду не надано.

Долучення до матеріалів справи копії фотографії (а.с.4) на якій у приміщенні салону перебувають двоє осіб, не може вважатися належним доказом винуватості за ст. 44-3 КУпАП, оскільки не підтверджує факт роботи закладу обслуговування населення та прийому відвідувачів.

Крім того на вказаній фотографії особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перебуває із шваброю в руках, що також підтверджує її пояснення надані суду, у яких остання вказує на те, що прийшла до салону, щоб провести вологе прибирання.

Відтак, в ході розгляду справи не встановлено достатніх та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом свідчили б про те, що ОСОБА_1 не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, а тому в діях останньої відсутнійсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суд наголошує, що не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності вказаною статтею слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст. 44-3,ст.ст. 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284- 285, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Суддя: О.І. Мінів