ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2020 року смт. Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Чудопалова С.В., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення Військової служби правопорядку військової комендатури м. Маріуполя, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Правдине Херсонської області, громадянина України, заступника командира батареї з МПЗ військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенант, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
26 лютого 2020 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшов протокол про вчинення адміністративного правопорушення № ДНК-2/495 від 24.02.2020, з якого вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за конрактом та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , яка на цей час виконує бойові завдання за призначенням в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил на території Донецької області, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків 23.02.2020 знаходився в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби та бойових завдань в умовах особливого періоду, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачее ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, неодноразово призначені, не з`являвся, надавав клопотання про відкладеннч розгляду справи, а також витребування доказів, з поважних причин. В судовому засіданні 05.06.2020 останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що він не вживав алкогольні напої під час виконання обов`язків військової служби. Надав суду письмові пояснення та просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення № ДНК-2/495 від 24.02.2020, вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за конрактом та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , яка на цей час виконує бойові завдання за призначенням в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил на території Донецької області, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків 23.02.2020 знаходився в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби та бойових завдань в умовах особливого періоду, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачее ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до довідки КНП «Наркологічний диспансер м. Маріуполь» Донецької області № 247 від 23.02.2020, у ОСОБА_1 встановлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС та Мінохорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/73, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до Інструкції), видається на підставі акта медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог зазначеної Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, довідка КНП «Наркологічний диспансер м. Маріуполь» № 247 від 23.02.2020, відносно ОСОБА_1 , не є висновком щодо результатів медичного огляду, передбаченого зазначеною Інструкцією, а тому є неналежним доказом по справі.

Крім того, судом за клопотанням ОСОБА_1 було витребувано з КП Наркологічний диспансер м. Маріуполь» роздруківку алкотестера, на підставі якого було видано довідку № 247 від 23.02.2020 на ОСОБА_1 , 1985 року народження. Але, наданий до суду примірник довідки зазначеного алкотестера не містить даних про повірку та сертифікату відповідності робочого засобу вимірювальної техніки, а тому результат даного алкотестера не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, про що зауважив також в судовому засіданні ОСОБА_1 .

Також суд бере до уваги ту обставину, що згідно довідки алкотестера Драгер від 23.02.2020 у ОСОБА_1 за результатами тесту встановлено 0,34 % алкоголю, а згідно довідки, виданої КНП «Наркологічний диспансер м. Маріуполь», зазначено, що у останнього встановлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, неускладнену. Проте, дане формулювання не відповідає начебто встановленому ступеню алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 0,34%, оскільки згідно класифікації ступеня алкогольного сп`яніння дане значення відноситься до легкого ступеня сп`яніння.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64). У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv/the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України підлягає закриттю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-20, 247, 283, 284 Кодексу Україн про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Чудопалова