ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/761/20 Справа № 215/2982/20 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір у розмірі 420 гр. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 13.05.2020 о 00 год. 51 хв., в м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. Ухтомського, 14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chery Amulet, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, почервоніння шкіряного покрову обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, в присутності двох свідків водій відмовився від проходження медичного огляду за допомогою технічного приладу «Драгер» або в медичному закладі КП «КБЛПД ДОР».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, вказує, що справа була розглянута за його відсутністю, незважаючи на те, що він не був належним чином повідомлений про це. При цьому, вважає, що посилання суду про те, що він був повідомлений належним чином є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення він не отримував. Разом із цим зазначає, що із відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що йому було запропоновано отримати протокол, однак не дочекавшись його відповіді, працівник поліції сам запропонував надіслати протокол по пошті, що є відступленням від вимог ч.2 ст. 254 КУпАП. Також ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції копію протоколу не було направлено на його адресу поштою, оскільки він міститься в матеріалах справи, а тому вважає, що працівниками поліції не було здійснено законних дій про сповіщення його про розгляд справи. Окрім того, звертає увагу, що матеріали справи оформленні не належним чином та в протоколі суть викладеного правопорушення є незрозумілою, оскільки не можливо визначити від якого саме огляду він відмовився, від огляду із застосуванням приладу Драгер чи від огляду в медичному закладі. При цьому, медичний заклад КП КБЛПНД відсутній в реєстрі акредитованих закладів охорони здоров`я України і не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення медичних оглядів громадян з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного, сп`яніння під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, що відповідно виключає можливість проведення такого огляду. ОСОБА_1 також вказує, що ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю, спростовується його заявою, про перебування в салоні автомобіля пасажира, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в цей вечір підробляв таксистом, а розширені зіниці очей, не узгоджується з п.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/732 МВС, тоді як наведені обставини залишились поза увагою суду. При цьому вказує, що відеозапис з бодікамер працівників поліції зроблений з порушенням пункту 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року № 100, оскільки відеозапис постійно переривається, тому не можливо вважати його належним та допустимим доказом у справі. Також, зазначає, що без допиту свідків в судовому засіданні не можливо встановити фактичні обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 415655 від 13 травня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 травня 2020 року, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження медичного огляду. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та не заперечуються захисником в апеляційній скарзі.

Так, доказами у провадженні, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Між тим, ОСОБА_1 від виконання законних вимог працівників поліції відмовився, що засвідчили у своїх поясненнях свідки.

Отже, судом апеляційної інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів.

Твердження скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог ст. 268 КУпАП, суд розцінює як безпідставні з огляду на те, що його було повідомлено про дату та час судового розгляду справи після складення протоколу, що підтверджується відеозаписом з бодікамер працівника поліції.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності КП КБЛПНД в переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення медичних оглядів громадян з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу з таких підстав.

Наказом Департаменту охорони здоров`я від 17.02.2020 №183/0/197-20 затверджено Перелік лікувально-профілактичних закладів, яким надано право проведення медичних оглядів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за направленням правоохоронних органів, керівників підприємств та установ, за власним бажанням громадян до якого входить КЗ Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР".

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в його діях складу цього правопорушення, що виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко