Справа № 462/2770/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2020 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., з участю потерпілої ОСОБА_1 , її представника адвоката Довгань В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , його захисника адвоката Дуліч Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підприємця, який зареєстрований на АДРЕСА_1 та фактично проживає на АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 708742 від 06.05.2020 року, ОСОБА_2 04.05.2020 року в період часу з 15.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 ображав під час конфлікту нецензурною лайкою свою тещу ОСОБА_1 , кричав на неї, чим вчинив психічний тиск, внаслідок чого заподіяв шкоду психічному здоров`ю потерпілої, тобто скоїв домашнє насильство та адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_2 своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав, категорично заперечивши обвинувачення у вчиненні ним домашнього насильства. Пояснив, що проживає у будинку за вказаною у протоколі адресою. Минулої зими його сім`я і його теща ОСОБА_1 стали користуватися окремими частинами цього будинку і, відповідно, окремими входами у будинок. У нього з тещею склались неприязні відносини, існує триваючий близько 6 років конфлікт, тому між ними близько одного разу на місяць мають місце словесні обопільні сварки, виникають конфліктні ситуації, з`ясування відносин. Відмітив, що 04.05.2020 року відбувся черговий побутовий конфлікт, зокрема, ОСОБА_1 в присутності дітей його дружини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , його товариша ОСОБА_5 погрожувала отруїти їхнього собаку, вказувала на те, що він не може жити в її будинку, ображала його, назвала «карликом», з метою спровокувати конфлікт і принизити його. На такі образи він також відповів образами на адресу ОСОБА_1 , зокрема назвав її жінкою легкої поведінки, між ними недовгий час тривала словесна перепалка на підвищених тонах, після чого теща зайшла у свою частину будинку. При цьому він насиллям ОСОБА_1 не погрожував, не наближався до неї і не намагався догнати, як це вона вказує. У відібраних в нього того ж дня працівниками поліції письмових поясненнях він також вказував, що конфлікт розпочала теща, в ході якого погрожувала отруїти собаку та висловлювалась нецензурно на його адресу в присутності дітей. Щодо додаткових письмових пояснень від 06.05.2020 року, то працівник поліції лише вибірково їх записав, йому не було роз`яснено суть обвинувачення, зміст ч.1 ст.173-2 КУпАП та юридичного поняття «домашнє насильство», яке він на час оформлення адмінпротоколу розумів лише на побутовому рівні, помилково вважаючи, що висловившись нецензурно до ОСОБА_1 він вчинив домашнє насильство. Зазначає, що жодних доказів, які б підтверджували його вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не існує, обвинувачення є надуманим, тому просив закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді пояснила, що у неї неприязні відносини із зятем ОСОБА_2 , який ставиться до неї з неповагою, зверхньо. ОСОБА_2 не дає їй спілкуватись із внуками, а також не може навести лад із собакою, в якої старий вольєр і вона часто шкодить сусідам, через що виникають конфлікти. 04.05.2020 року вона зайшла в гараж, де привіталась із ОСОБА_5 , котрий прийшов до зятя. Вона зауважила ОСОБА_2 , що діти граються на подвір`ї із собакою, в них виникла суперечка з приводу собаки і що такої скоро не буде, в ході якої вона сказала зятеві: «Скорше тебе тут, карлику, не буде». У відповідь ОСОБА_2 став кричати, погрожувати, нецензурно ображати, а відтак стрімко кинувся до неї щоб застосувати фізичне насильство, але вона втекла у будинок і викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_3 дав пояснення, що він є внуком ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 є його вітчимом. У вітчима із ОСОБА_1 періодично бувають побутові сварки, конфлікти. 04.05.2020 року він із братом ОСОБА_4 на подвір`ї грався із собакою. На подвір`я зайшов ОСОБА_5 , вийшовши з будинку ОСОБА_1 з ним привіталася, після чого заявила, що отруїть собаку, що їй недовго залишилось жити, на що вітчин, який вийшов із гаража, сказав їй заспокоїтись і йти до хати. Баба назвала ОСОБА_2 карликом і між ними почалася сварка, під час якої були взаємні образи та нецензурна лексика. Стверджує, що ОСОБА_1 не біг до ОСОБА_1 , а остання не втікала, коли сварка завершилась, то пішла собі до хати. Вважає, що конфлікт спровокувала та розпочата ОСОБА_1 .

Допитаний у суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що 04.05.2020 року прийшов до ОСОБА_2 . З будинку вийшла ОСОБА_1 , з ним привіталась. ОСОБА_1 сказала ОСОБА_2 забрати собаку, бо її отруїть, на що ОСОБА_2 попросив її зайти до хати. У відповідь ОСОБА_1 сказала ОСОБА_2 нею не керувати і назвала карликом. В результаті цього між ними почалася сварка, яка тривала близько двох хвилин. Він знаходився в гаражі і все чув, ОСОБА_2 постійно був в його полі зору, ОСОБА_1 не погрожував, за нею не біг.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 708742 від 06.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, йому у вину ставиться вчинення домашнього насильства за тих обставин, що він 04.05.2020 року в період часу з 15.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 ображав під час конфлікту нецензурною лайкою свою тещу ОСОБА_1 , кричав на неї, чим вчинив психічний тиск, внаслідок чого заподіяв шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Поряд з цим, при розгляді справи встановлено, що між тещею та зятем склались неприязні відносини, існує триваючий конфлікт, мають місце постійні словесні обопільні сварки, а також наявність між ними конфліктної ситуації 04.05.2020 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , під час якої мали місце взаємні словесні образи, нецензурна лайка, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Обставини того, що ОСОБА_2 в ході сварки погрожував тещі, різко наближався чи біг за нею, через що вона вимушена була втікати у будинок, категорично заперечуються самим ОСОБА_2 , а також не підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , а відтак не знайшли свого підтвердження, об`єктивні докази цього відсутні.

З огляду на наведене, відсутні обставини, які б вказували на наявність свідомих, умисних дій ОСОБА_2 , вчинених з перевагою сили, які б свідчили про його намір заподіяти насильство щодо тещі, обмежити чи порушити її особисті права та свободи.

Сам факт висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою на адресу тещі в ході конфлікту не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім цього, як встановлено, сварка і образи, в тому числі нецензурна лайка, були взаємними.

Таким чином, зібраними матеріалами адміністративного провадження не встановлено, що після образ ОСОБА_2 у ОСОБА_1 виникла емоційна невпевненість, нездатність захистити себе.

Крім цього, слід враховувати, що суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктивна сторона складу ч.1 ст.173-2 КУпАП має обов`язкову ознаку - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Проте, з матеріалів провадження, а також пояснень потерпілої і свідків не вбачається, що дії ОСОБА_2 могли завдати ОСОБА_1 чи завдали їй психологічної шкоди, встановлення настання якої є обов`язковим.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009) Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

З огляду на наведене, встановлені при розгляді справи дійсні обставини події свідчать про те, що 04.05.2020 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мав місце конфлікт, сварка на побутовому ґрунті, з відсутністю наведених ознак домашнього насильства, в тому числі певного потерпілого, у якого б внаслідок психологічного насильства виникло побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, якому би було спричинено емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю.

Також при прийнятті рішення у справі підлягає застосуванню конститційний принцип, закріплений у ст.62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, в ході судового розгляду даної справи не встановлено в діях вчинених ОСОБА_2 04.05.2020 року щодо тещі ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та доказів щодо наявності саме домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 , по відношенню до його тещі, що свідчить про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу цього правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний