П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/547/20

25 червня 2020 року смт.Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Битківський Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

25 травня 2020 року інспектором СРПП №3 Богородчанського ВП Порохницькою Н.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499925, згідно з яким 24 травня 2020 року о 21 год. 50 хв. в с. Підгір`я по вул. Височана ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia Tour р.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому порушення не визнав. Пояснив, що 24 травня 2020 року попросив свого товариша ОСОБА_2 , щоб той в якості водія на його автомобілі ввечері підвіз його та ОСОБА_3 на зустріч з дівчатами, оскільки сам не міг сісти за кермо, бо того дня вживав спиртне. ОСОБА_4 погодився. Приїхавши до місця зустрічі, ОСОБА_5 пішов покликати дівчину з хати, а він та ОСОБА_3 залишались у авттомобілі на обочині дороги. В цей час під`їхали працівники поліції, які застали його з ОСОБА_6 в автомобілі. При цьому він знаходився на пасажирському сидінні та крутив магнітолу. Після того, як поліцейські з`ясували, що автомобіль належить йому, висловили підозру, що саме він міг керувати транспортним засобом, а також запідозриди, що він перебуває у стані сп`яніння. Останнього факту він не заперечував, проте жодні пояснення та доводи, що він не керував машиною поліцейські не сприймали. При цьому, поліцейські зажадали і від нього і від ОСОБА_3 сісти у службовий автомобіль. По дорозі в Богородчани вони без пояснень, поза населеним пунктом, висадили з автомобіля ОСОБА_3 , а його доставили у райвідділ поліції. Згодом, поліцейські повернулись разом з ним до автомобіля, а звідти поїхали розшукувати ОСОБА_3 аби повернути останньому мобільний телефон. Лише після цього поліцейські повторно відвезли його у відділення поліції, а згодом у медичний заклад, де він дійсно відмовився від медичного огляду, оскільки не заперечував того факту, що вживав спиртне, однак не розумів причини його освідування. Вся епопея тривала приблизно з 21 год. до 1 год. ночі і за цей час він розповідав працівникам поліції, що кожного ранку через с.Підгір`я їздить на роботу у с.Дзвиняч Богородчанського району. Наступного дня, 25 травня 2020 року, близько 09 год. 30 хв. працівники поліції повторно зупинили його в с.Підгір`я де він забирав співробітника. Інспектор поліції ОСОБА_7 підійшла до нього та зажадала пред`явити документи. В цей час інший працівник поліції знімав це на мобільний телефон. Будучи здивованим, він став запитувати, які претензій до нього на цей раз і чому працівники поліції вимагають для перевірки документи. Проте після цього поліцейські раптово припинили спілкування, сіли у свій автомобіль і поїхали геть. Лише ознайомившись з матеріалами справи у суді він зрозумів, що поведінка поліцейських була продиктована намаганням підтасувати докази на підтвердження нібито вчинення ним 24.05.2020 року порушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Вважає, що вказаний протокол оформлено безпідставно, оскільки він не сідав за кермо у нетверезому стані. З огляду на викладене просив провадження в справі закрити.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що ввечері 24 травня 2020 року, близько 20 год. попросив ОСОБА_1 підвезти його до дівчини у с. Підгір`я, на, що останній відмовив, оскільки вказав, що випивав спиртне. Вони попросили ОСОБА_5 сісти за кермо і той погодився. Приїхавши у с. Підгір`я, зупинилися на узбіччі дороги, біля дитсадка. ОСОБА_4 пішов покликати дівчину, а вони з ОСОБА_8 залишались у автомобілі та слухали музику. Через кілька хвилин до них під`їхали працівники поліції та з`ясувавши, що автомобіль належить ОСОБА_9 , стали стверджувати, що він на їх думку, керував машиною і перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На їх вимогу і ОСОБА_1 , і він сіли у патрульний автомбіль. Однак, від`їхавши приблизно 1,5 км, працівники поліції сказали йому вийти зі службового автомобіля. Коли він це зробив, то вони залишили його на узбіччі траси. При собі він мав квіти, які хотів подарувати дівчині, а телефон, який також тримав у руках, залишив у поліцейському автомобілі. Така ситуація його дуже обурила, він дійшов до автозаправки «ОККО», попросив у відвідувачів телефон та зробив кілька дзвінків на лінію «102» з приводу того, що працівники поліції заволоділи незаконнно його телефоном. Після таких повідомлень, працівники поліції повернулися, відділи йому телефон, однак ОСОБА_9 у автомобілі він уже не бачив. Розшукуючи ОСОБА_1 він добрався до відділення поліції і був присутнім, коли ОСОБА_9 намагались освідчувати, хотів надати свої пояснення, однак їх до уваги ніхто не брав.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що у неділю, 24 травня 2020 року, ближче до вечора до нього зателефонував ОСОБА_10 та попросив на його ж автомобілі підвезти їх з Дем`янцем у с. Підгір`я, на, що він погодився. У с. Підгір`я зупинились на узбіччі дороги біля дитсадка. ОСОБА_11 попросив його покликати дівчину, бо не хотів, що його побачили її батьки. Він пішов, а ОСОБА_9 з ОСОБА_12 залишались у автомобілі. Повернувшись з дівчиною, побачив порожній автомобіль. На телефонні дзвінки, ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_13 не відповідали. Розсердившись, він пішов у напрямку ресторану «Прованс», що в с. Підгір`я, по дорозі зупинив попутній автомобіль та поїхав додому. Лише наступного дня довідався, що сталось.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п.1 та 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з пояснень ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , матеріалів справи, приходжу до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом. Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння ним не оспорюється. Проте належних і допустимих доказів, які б спростували пояснення ОСОБА_1 , що 24 травня 2020 року о 21 год. 50 хв. він транспортним засобом не керував у матеріалах адміністративної справи немає, працівниками поліції їх не здобуто.

Так, на підтвердження обставин правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 долучено матеріали відефіксації.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, працівники поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення можуть застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Застосування таких, порядок зберігання, видачі, приймання, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, чітко регламентовано даною Інтрукцією.

Так, відповідно до п.4, 5 розділу ІІ Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється як правило на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Така ж вимога відповідно до розділу ІІІ у п.2 Інструкції встановлена і щодо застосування відеореєстраторів , встановлених на службових трансортних засобах.

Розілом VІІ Інструкції передбачено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носії, зміна системної дати та часу, примусове виключення відеореєстрторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

На долученому до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення диску виявлено 5 фалів із відезоаписом. Зокрема файл 24.05.2020 року час 23:05 де зафіксовано факт відмови від проходження освідування на приладі Драгер. Файл датований 24.05.2020 року час 23:39 - де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного освідування. Два файли 25.05.2020 року час 00:24 та 00:34 де зафіксовано процес оформлення протоколу. При цьому на усіх записах зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечує, що був водієм і стверджує, що автомобілем не керував. Ще один файл, який міститься на диску, свідчить, що дата його створенння 25 травня 2020 року о 09 год. 36 хв., що на 9 годин пізніше часу складання протоколу. Вказані обставини підтверджують пояснення ОСОБА_1 , що останній відеозапис був постановочним, зроблений працівниками поліції наступного ранку. Крім того, суд зазначає, що вказаний відеозапис з незрозумілих для суду причин зроблений поліцейським за допомогою мобільного телефону, що чітко видно у дзеркальному відображенні, а не за допомогою технічних приладів, які видаються поліцейськми у порядку, встановленому згаданою вище Інструкцією.

З огляду на викладене приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499925 від 25 травня 2020 року не може слугувати належним та допустимим доказом винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б свідчили про порушення останнім вимог п.2.5 ПДР, в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зважаючи на викладене приходжу до переконання, що провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КупАП, слід закрити.

На підставі п. 1 ст. 247, керуючись ст.ст. 283; 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківської апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Богородчанський районний суд апеляційної скарги.

Суддя