ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/657/20 Справа № 215/2671/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 22.04.2020 о 13.03 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane н/з НОМЕР_1 біля будинку №28 по вул. Олексія Солом`яного в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану та ступеню сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 22.04.2020 о 14.18 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane н/з НОМЕР_1 біля будинку №83 по вул. Глазунова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження огляду на встановлення стану та ступеню сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що його належним чином не повідомляли про розгляд справи, чим було порушено право на захист. Також, вказує, що про винесену постанову йому стало відомо випадково 16 травня 2020 року, зі сайту судової влади України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень в його діях.

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено такі засади провадження як право на захист та презумпцію невинуватості. Вважає, що його вина не доведена і доведена бути не може, оскільки описані в постанові суду події місця не мали.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Тарнапович І.В., в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Так, адвокат зазначив, що в протоколі та поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 наявні виправлення в прізвищі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зауважує, що пояснення свідків заповнив поліцейський ОСОБА_4 , які містять однакові виправлення, що ставить під сумнів належності цих пояснень, як доказів, а також відсутні контактні телефони, що ускладнює їх виклик до суду. До того ж, зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, захисник вказує, що працівником поліції не було повідомлено ОСОБА_1 які ознаки алкогольного сп`яніння в нього наявні, що підтверджує упереджене ставлення до нього зі сторони поліцейського. Також, звертає увагу, що суд належним чином не викликав ні ОСОБА_1 , ні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що в матеріалах справи відсутні підтвердження. При цьому, відеозаписи, на які послався суд в своєму рішенні, не несуть ніякої інформації, що свідчить про те, що суд будь-які докази взагалі не досліджував.

Заслухавши захисника Тарнаповича І.В., який клопотання та апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав, перевіривши матеріали справи, дослідивши частково докази у справі та доводи клопотання й апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про вручення йому копії оскаржуваного рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №339095 від 22 квітня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 квітня 2020 року, показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; а також: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №415610 від 22 квітня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 квітня 2020 року, письмовими показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразились у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у їх вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження медичного огляду.

При цьому, обставини самої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджені відеозаписами з нагрудної камери поліцейських.

Жодних доводів стосовно поважності причин, з яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час апеляційного розгляду наведені стороною захисту не були.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про виправлення у прізвищі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме - в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 415610 від 22 квітня 2020 року зазначено Міряк, та в поясненнях свідка ОСОБА_6 до цього протоколу, судом апеляційної інстанції ці доводи не приймаються до уваги, та розцінюються як описка, яка не може слугувати безумовною підставою для скасування судового рішення.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутня інформація, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 дане направлення надається водієві для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, в той час коли ОСОБА_1 відповідно до відеозапису з бодікамер працівників поліції взагалі відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, та при цьому, такий огляд у медичному закладі проводиться за участю працівників поліції.

Твердження захисника про недопустимість доказу - відеозапису з бодікамер працівників поліції, суд розцінює як безпідставні, оскільки у відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому підстави визнати його неналежним або недопустимим у суду відсутні.

Щодо тверджень захисника про порушення судом права ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні, то вони свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли.

Як видно з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 про розгляд справи був повідомлений при складанні протоколів працівниками поліції, однак своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП свідомо не скористався.

При цьому, доводи сторони захисту про звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про надання відомостей про час та дату судового розгляду, суд розцінює як необґрунтовані, оскільки матеріали справи жодних доказів на підтвердження цих обставин не містять.

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року задовольнити.

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко