ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/332/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/285/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Терлюка О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду від 23 червня 2020 року,-

встановила:

Постановою Козівського районного суду від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 29 квітня 2020 року о 19 год. 00 хв. на автодорозі Козова-Вівся, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, який відмовився від результату проходження алкотесту Драгер та відмовився проходити даний тест в КНП Козівська ЦРЛ КРР у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду від 23 червня 2020 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статей 254-256 КУпАП, а тому є недопустимим доказом, який не може підтверджувати наявність вини апелянта у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема, даний протокол не містить відомостей про те, коли та ким водія було відсторонено від керування транспортним засобом, та інформації про те, чи водієві пропонувалося проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Звертає увагу суду на те, що фабула адміністративного правопорушення, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає пункту Правил дорожнього руху України, який вказаний в даному протоколі.

Вказує на те, що в протоколі не зазначено повні анкетні дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які фактично не були присутні під час зупинки автомобіля та складання протоколу в селі Йосипівка, що ставить під сумнів достовірність викладених в протоколі обставин.

Крім того, в письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 вказано недостовірну адресу, за якою вона не зареєстрована та не проживає відповідно до довідки з Бережанської міської ради від 15.05.2020 року № 1155.

Зазначає, що свідок ОСОБА_3 перебуває на обліку в лікаря психіатра відповідно до інформації, наданої лікарем психіатром КНП Козівська ЦРЛ Козівської районної ради, тому він не може повноцінно усвідомлювати свої дії та керувати ними, що ставить під сумнів його письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.

Суд першої інстанції не допитав у судовому засіданні свідків, чим порушив принцип безпосереднього дослідження доказів у справі.

Звертає увагу, що в порушення п.п. 2 п. 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, працівниками поліції не додано до протоколу про адміністративне правопорушення рапорти як докази фактичного вчинення адміністративного правопорушення, які є обов`язковими.

Крім того, працівник поліції СРПП Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП у Тернопільській області Виклюк П.В., який підписав даний протокол, не був присутній під час його оформлення, оскільки 29.04.2020 року він не знаходився в добовому наряді та не ніс службу в складі сектору реагування патрульної поліції.

Вказує, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не може вважатися належним доказом у справі у зв`язку з тим, що постанова суду першої інстанції не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

У направленні водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що результат огляду не проводився, що суперечить фабулі протоколу де вказано, що водій відмовився від результату проходження алкотестеру Драгер.

Крім того, акт медичного огляду з використанням спеціальних технічних засобів у медзакладі з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не містить дати, часу та місця його складення.

Вказує на те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Терлюка О.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Згідно вимог ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2020 року серії ОБ № 051094, водій ОСОБА_1 29 квітня 2020 року о 19 год. 00 хв. керував транспортним засобом марки ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Козова-Вівся з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. У протоколі вказано, що водій відмовився від результату проходження алкотесту Драгер та відмовився проходити даний тест в КНП Козівська ЦРЛ КРР у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 в присутності двох свідків. Результат тесту показав наявність алкоголю в крові ОСОБА_1 у розмірі 0,62 ‰ проміле. З вказаним результатом тесту ОСОБА_1 не погодився, що підтверджується його підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, і відмовився їхати у медичний заклад для проходження повторного огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, сформульована в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення розкриває об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як порушення вимог п.2.5 ПДР України, тобто те, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Проте, з матеріалів справи вбачається, що водій пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено наявність алкоголю у його крові, тобто вчинив дії, передбачені п.2.9.а ПДР України, що передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії та Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін ( оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції, змінивши формулювання обставин вчинення адміністративного правопорушення, не звернув, при цьому, уваги на те, що кваліфікація дій ОСОБА_1 щодо порушень ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, чим вийшов за межі вміненого правопорушення ОСОБА_1 , порушивши його право на захист.

Беручи до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейськими складено з порушенням вимог Закону у зв`язку з невідповідністю кваліфікації його дій фактичним обставинам справи, що не з`ясовано судом першої інстанції, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, які отриманні з порушенням норм Закону, а тому постанова Козівського районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Cуддя:

Суддя