Справа №766/8463/20
П О С Т А Н О В А

11.06.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Зими А.Б.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №122689 ОСОБА_1 25.05.2020 р. близько 17:00 години в м. Херсоні по вул. Стрітенська, 7 перебував у громадському місці, а саме: в магазині «АТБ» без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме: без захисної маски чи респіратора на обличчі, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з внесеними до неї змінами (далі Постанова №211).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, дав показання про те, що його права були порушені, оскільки його звинуватили у вчиненні правопорушення, якого він зі свого боку не вчиняв. Зазначив, що був зупинений в магазині через претензію у відсутності маски, проте з огляду на вимоги діючого законодавства не визначено де саме має бути маска і як саме вона має виглядати. Просив врахувати, що маска у нього на обличчі була, проте виготовлена за допомогою «нано-технологій», а тому не помітна для оточуючих. Крім того, звернув увагу на ту обставину, що громадяни мають бути забезпечені масками за рахунок державного бюджету, тобто безкоштовно. Вважає, що постанова КМУ про введення карантину незаконна, оскільки постановлена з суттєвим порушенням вимог діючого законодавства, а тому виконанню не підлягає.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №122689 від 25.05.2020 р., за змістом якого встановлено час (25.05.2020 р. о 17:00 годині), місце (вул. Стрітенська, 7, м. Херсон) та обставини (перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме: без захисної маски чи респіратора на обличчі) вчиненого порушення, а також визначено, що ОСОБА_1 допущено порушення підпункту 1 п. 2 Постанови №211;

- письмовою заявою ОСОБА_2 , в якій вона просить поліцію вжити заходів відносно громадянина, який перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ» відмовився одягнути захисну маску та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначено, що 25.05.2020 р. близько 16:50 години за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7 в супермаркеті «АТБ» чоловік зайшов без маски, чим порушив Постанову №211, на зауваження не реагував;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , в яких зазначено, що 25.05.2020 р. близько 16:50 години за адресою: м Херсон, вул. Стрітенська, 7, в супермаркеті «АТБ» перебував невідомий чоловік без захисної маски, якому було зроблено зауваження, на що він не реагував;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , в яких зазначено, що вона працює касиром в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Стрітенська, 7 в м. Херсоні. 25.05.2020 р. близько 16:50 години до неї на касу підійшов чоловік з товаром, при цьому перебуваючи без захисної маски, на будь-які зауваження він не реагував, після чого довелося викликати поліцію;

- рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Середи Г.В., з якого вбачається, що 25.05.2020 р. прибувши на виклик за вищевказаною адресою, було виявлено ОСОБА_1 , який перебував в приміщенні магазину без захисної маски на обличчі, чим було порушено Постанову №211.

- відеофайлами з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з яких вбачається, що дійсно в приміщенні магазину ОСОБА_1 перебуває без захисної маски, на зауваження не реагує і відмовляється використовувати захисну маску.

Дослідивши наведені вище докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, за ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В той же час вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу серії ГП №122689 від 25.05.2020 р. вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Постанови №211. Однак, відповідно до змін, затверджених постановою КМУ від 20.05.2020 р. №392 пункти 2-13 Постанови №211 виключено.

Так заборона перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно станом на 25.05.2020 р. (дата вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення) визначена підпунктом 1 пункту 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», а не нормами Постанови №211.

Отже, уповноваженим органом під час складання протоколу було не вірно визначено норму, порушену ОСОБА_1 , що виключає можливість притягнення останнього за інкриміноване йому правопорушення, оскільки суд позбавлений повноважень на редагування фабули, визначеній в протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, враховуючи вищевикладену норму, суд вважає необґрунтованими зауваження ОСОБА_1 щодо законодавчого не визначення правил носіння захисної маски. Тому враховуючи зміст в першу чергу відео, долученого до матеріалів справи, а також пояснень самого ОСОБА_1 можна дійти висновку, що останній в громадському місці перебував без захисної маски.

Також не спростовують висновків проколу про адміністративне правопорушення заперечення ОСОБА_1 з приводу законності Постанови №211, оскільки наведений нормативно-правовий акт неконституційним не визнаний, як і не скасований та не визнаний незаконним в порядку, визначеному діючим законодавством, а суд в рамках провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи не наділений повноваженнями на визначення законності того чи іншого нормативно-правового акту.

Слід також звернути увагу на таке. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон) фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

Наведене дає можливість зробити висновок про те, що фінансування протиепідемічних заходів (до яких відноситься і обов`язок носити захисну маску) здійснюється не за рахунок фізичної особи, оскільки представник органу поліції мав би переконатись в забезпеченні ОСОБА_1 коштом державного або місцевого бюджету засобами індивідуального захисту, а саме: захисною маскою, проте з наявних у справі матеріалів не вбачається, що працівники поліції з`ясовували у ОСОБА_1 причини, через які він перебував без маски чи респіратора, чи забезпечений він такими засобами, чи може їх придбати або виготовити самостійно.

Оцінюючи встановлені факти, суд враховує окрім викладеного таке.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30.05.2013 р.», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи ту обставину, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення органом національної поліції невірно було визначено норму, порушення якої допустив ОСОБА_1 , а також не враховано обов`язок фінансування протиепідемічних заходів, суд вважає, що не можливо дійти беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 44-3, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В. Валігурська