ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року. Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., при секретарі Кравчук А.М., з участю захисника Величка С.О., та особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст.130 та ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 229061 від 18 квітня 2020 року вбачається, що цього дня о 17 годині 05 хвилин у селі Новосілки по вулиці Садовій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в ТМО відмовився в присутності двох свідків.

За даним протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 229105 від 09 травня 2020 року вбачається, що цього дня о 15 годині 55 хвилин у селі Новосілки по вулиці Садовій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

За даним протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковані як повторне порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

Постановою суду від 04 червня 2020 року справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.130 КУпАП об`єднані в одне провадження.

В судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину заперечив. Від надання інших пояснень по суті справи відмовився.

Захисник Величко С.О. вказав, що обидва протоколи складені поліцейськими з грубими порушеннями вимог КУпАП. Жодних доказів відмови його підзахисного від проходження огляду на стан сп`яніння до протоколу не долучено. Його підзахисному, який не вміє читати та писати, поліцейськими не роз`яснено право на захист. Відеофіксація обох правопорушень у справі відсутня. Факт підписання його підзахисним протоколів не може свідчити про вчинення ним правопорушення. Пояснення одних і тих самих поліцейських, якими здійснювалось провадженнях в обох справах про вчинення його підзахисним правопорушення не можуть братись до уваги. В той же час свідки, які неодноразово викликались в судове засідання для надання пояснень не з`явились.

Опитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 вказав, що 18 квітня 2020 року він разом із поліцейським ОСОБА_3 зупинив автомобіль марки ВАЗ 21013, НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки. В подальшому також виявилось і те, що він не мав посвідчення водія, а крім того з його ротової порожнини було чути запах алкоголю. ОСОБА_1 на місці не заперечував факту вживання алкоголю перед керуванням транспортним засобом, у зв`язку з чим в присутності двох свідків заявив про відсутність потреби проходити огляд на стан сп`яніння. З цих причин такий огляд не проводився, а стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим заявив, що вказаний факт було зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, однак його не було долучено до матеріалів справи. Крім того, 09 травня 2020 року відбулась аналогічна ситуація. На тому ж автомобілі ними було знову зупинено ОСОБА_1 . Причиною зупинки було те, що він, побачивши поліцейських у селі Новосілки, зупинився та почав рухатись заднім ходом на перехрестку. На місці у ОСОБА_1 знову було виявлено відсутність посвідчення водія, а разом з тим з його ротової порожнини знову було відчутно запах алкоголю. Так як ОСОБА_1 знову не заперечив факт вживання алкоголю, а тому відмовився від проходження на місці огляду з використанням алкотестеру, щодо нього було складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП. В той же час на запитання захисника, ОСОБА_2 вказав, що не визнав доцільним оголошувати у повному обсязі ОСОБА_1 зміст його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки останній і так не заперечував своєї провини.

Опитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 також підтвердив пояснення ОСОБА_2 з приводу означених подій. Окрім того зазначив, що у зв`язку із ремонтом нагрудних камер, відеозапис подій не зберігся.

Відтак із врахуванням отриманих в судових засіданнях заперечень захисника, та пояснень поліцейських, а також вивченням наявних матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення у трьох формах:

1. керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2. передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3. відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо ОСОБА_1 за двома подіями складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.130 КУпАП, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2,3,4 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують її увагу та швидкість реакції затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У відповідності до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, чинним законодавством передбачено обов`язкову вимогу щодо встановлення стану сп`яніння водія, який керує транспортним засобом, при проведенні його огляду на місці зупинки транспортного засобу, а це його проведення з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо використання поліцейськими на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 18 квітня та 09 травня 2020 року будь-яких спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та п. 1 ч.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, якими не можуть бути залучені працівники національної поліції та особи щодо неупередженості яких є сумніви. Результати такого огляду зазначаються у відповідному акті, дані якого заносяться до протоколу і долучається до нього. Він складається у 2-х примірниках, один з яких вручається водію.

Згідно п.5 Порядку, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Аналогічні положення містяться у п.4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1395).

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (ч.2 п.6 Інструкції № 1395).

Відтак підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять жодних відомостей про складення поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу акті про проведення огляду ОСОБА_1 , такого до матеріалів справи долучено не було.

У відповідності до ч.3 ст.266 КУпАП, а також п.6 Порядку, для проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві виключні підстави, а саме:

- незгода водія на проведення на місці огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- незгода водія з результатами огляду, проведеного працівником поліції.

Зупинка співробітником поліції транспортного засобу повинна мати правові підстави, це ж стосується й направлення водія на медогляд. Медичний огляд повинен проводитись за наявності направлення.

Згідно вимог п.6 Порядку, а також п.п. 8, 12 Інструкції № 1452, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим та за часом у провадженні справи про вчинення адміністративного правопорушення повинно передувати факту його відмови від проходження такого виду огляду. За відсутності оформленого направлення у водія не виникає правових підстав та обов`язку його проходити у відповідному закладі охорони здоров`я.

Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку, пункт 6 розділу X Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи в обох випадках відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відеофіксація, яка здійснюється поліцейськими, може бути одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі - Інструкція), з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, відеозапис та відеозйомка до протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не долучена.

Відмова особи від проходження огляду з метою встановлення стану її сп`яніння за своєю суттю є частиною (етапом) провадження справи про вчинення адміністративного правопорушення, порядок проведення якого чітко визначений законодавством. Відтак з підстав визначених ст.19 Конституції України, порушення такого порядку провадження вказує на недопустимість доказів для доведення складу правопорушення, передбачено ст.130 КУпАП у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

В той же час судом також прийняті до уваги доводи сторони захисту щодо нероз`яснення ОСОБА_1 у провадженні в обох справах про адміністративні правопорушення його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, оскільки такі факти були підтверджені поліцейським ОСОБА_2 в судовому засіданні.

У відповідності до вимог абз.4 п.2 розділу ІІ Інструкції № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Повідомлення особи про її права є першочерговою дією у будь-якій справі про притягнення до відповідальності, оскільки є визначальним для забезпечення її конституційного права на захист. Порушення такого права у провадженні неприпустиме, а докази здобуті з порушенням права на захист не можуть визнаватись судом допустимими у провадженні.

Відтак судом не можуть бути взяті до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 викладені у протоколах про адміністративні правопорушення. В той же час велика кількість граматичних помилок та стиль викладення таких пояснень явно свідчить про безграмотність ОСОБА_1 , що в сукупності з його необізнаністю щодо власних прав, відверто доказує недопустимість у доказовому значенні його письмових пояснень, що написані власноручно поліцейськими, а не правопорушником.

Відверто сумнівними у достовірності є також письмові пояснення свідків, що долучені до матеріалів справи, оскільки написані також очевидно власноручно поліцейськими. Пояснення свідка ОСОБА_4 від 18 квітня 2020 року не містить підписів останньої.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що і свідків обвинувачення.

Зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення свідки неодноразово викликались до суду, однак не з`явились та допитані судом і стороною захисту не були, що в сукупності із вищевказаними обставинами, зокрема щодо знищення відеозаписів, які могли бути беззаперечним доказом у даній справі, підтверджує сумнівність їх письмових пояснень

Зацікавленість самих же поліцейських у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності вказує на необхідність критичної оцінки їх пояснень в судовому засіданні.

Водночас на формальний підхід поліцейських при оформленні матеріалів у вказаних справах про адміністративні правопорушення вказує те, що всупереч вимогам ч.1 ст.266, 265-2 КУпАП, Інструкції № 1452, Порядку № 1103, від керування автомобілем ОСОБА_1 в обох випадках вони також його не відсторонили. Тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося.

Згідно Інструкції № 1395, повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

До матеріалів справи не долучено жодного доказу про те, що ОСОБА_1 раніше піддавалося адміністративному стягненню за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення.

Відтак складення двох протоколів не може вважатись повторністю, а тому дії ОСОБА_1 також невірно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

За таких умов в сукупності, самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення, тим більше складені з грубими порушеннями прав особи, яка притягається до відповідальності, не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення поліцейськими до протоколу долучено не було та в судових засіданнях не представлено.

Відтак, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколах про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодним належним та допустимим доказом.

За встановлених обставин, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого з двох адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя: (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер