Справа № 296/3136/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Скрипка О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, механік-водій гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №106 від 27.05.2019 р. солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України.

Статтями 2 та 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 від 21 жовтня 1993 року, особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 від 21 жовтня 1993 року, відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на теперішній час оголошено не було.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Так, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , обіймаючи посаду механіка-водія гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 20 березня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 23 березня 2020 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та приступив до виконання службових обов`язків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, прохав врахувати, що у нього на утриманні перебуває суд суворо його не карати.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративний матеріал, прихожу до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, щиро розкаявся у вчиненому, має статус учасника бойових дій, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_2 , 2012 р.н,, що підтверджується відповідними документами, долученими до матеріалів справи.

Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому у даному конкретному випадку, як виняток, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження.

На погляд суду таке рішення суду буде відповідати критерію законності та справедливості, а застосування вищевказаної норми Закону на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.22, 221, 283, 284 КУпАП та відповідно до ч. 4 ст.172-20 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-20 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-20 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя О. В. Скрипка