Справа № 128/920/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Вінницького РВП ВВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП ,

УСТАНОВИВ:

06.04.2020 о 16.40 год. ОСОБА_1 , який прибув 05.04.2020 з Російської Федерації, залишив місце свого проживання в АДРЕСА_1 , чим порушив заходи самоізоляції на чотирнадцятиденний термін згідно закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Постанови Кабінету Міністрів від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повторно не з`явився по невідомим для суду причинам.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП установлена таким належними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №197768 від 06.04.2020, з якого судом убачається дата, час і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. ( а.с.1);

- рапортом дільничного інспектора, який повідомив, що під час відпрацювання Вінницького району ним виявлено порушення правил щодо карантину людей, а саме, що ОСОБА_1 , який прибув 05.04.2020 з Російської Федерації не дотримується правил самоізоляції ( а.с.2);

- письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_1 , з яких убачається, що він не заперечує факту того, що він прибув 05.04.2020 з Російської Федерації та залишив місце свого проживання в АДРЕСА_1 , оскільки ходив в магазин та до знайомого друга, при цьому йому відомо про заходи самоізоляції, яких він мав притримуватися 14 днів, з дня приїзду з Російської Федерації ( а.с.4) ;

- письмовими поясненнями громадянки ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона працює продавцем в магазині в СМ Вінницькі Хутори -2 та 06.04.2020 до даного магазину приходив чоловік без засобів індивідуального захисту , пізніше вона дізналась, що це був громадянин ОСОБА_1 , який прибув з Російської Федерації ( а.с.5);

- письмовими поясненнями громадян: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які теж підтвердили відомості, які зазначені в протоколі АПР 18 №197768 від 06.04.2020 ( а.с.6-7);

- копією інформаційної згоди, яка підписана Левандовським Ю.В., відповідно до якої останній згодний з запропонованим перебуванням на 14 денному карантині ( самоізоляції) за своїм місцем проживання, у зв`язку з приїздом з Російської Федерації ( а.с.9);

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211» на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин ( чинної на час виникнення правовідносин).

Як встановлено Постановою КМУ "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 від 29 березня 2020 № 241", Постанову КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 № 211 доповнено пунктами 3-1 і 3-2, де визначено, що особи, які мали контакт з хворим на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, або хворіють на зазначену хворобу та не потребують госпіталізації, є особами, що потребують самоізоляції. Особи, що відвідували країни/регіони із місцевою передачею вірусу в громаді, до таких країн входить в тому числі і Російська Федерація (крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті з особою, хворою на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), вважаються такими, що мали контакт з хворим на зазначену хворобу, і підлягають обов`язковій обсервації (ізоляції) протягом 14 днів з моменту перетину державного кордон.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, ОСОБА_1 , самовільно покинув своє місце проживання, де мав проходити самоізоляцію та порушив правила щодо карантину, якими встановлено обов`язок самоізоляції особами, які здійснюють перетин державного кордону.

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції вірно кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 обставини його вчинення, дані про його особу, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КпАП України та про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 44-3, 284, 294 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень на розрахунковий рахунок: Одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.Б. Саєнко