Справа № 163/243/20 Провадження №33/802/223/20 Головуючий у 1 інстанції:Гайдук А. Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участі

особи, що притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Любомльським РС УДМС України у Волинській області 15.08.2015 року, до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.01.2020 року о 23 годині 00 хвилин, в порушення вимог пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «ВАЗ 211240», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Володимирській в місті Любомль Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , посилається на неврахування судом особи правопорушника, скрутного матеріального становища останнього та відсутность негативних наслідків від його дій та те, що він був змушений сісти за кермо автомобіля для того щоб забрати свою матір додому, яка погано себе почувала. Просить постанову в частині накладеного стягнення скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується останнім, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, клопотання апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України - у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, до задоволення не підлягає з наступних підстав.

На думку апеляційного суду, особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, тобто керують транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, становлять підвищену суспільну небезпечність для учасників дорожнього руху. Про що свідчить те, що санкція даної норми закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності, навчається у вищому навчальному закладі де характеризується позитивно, з урахуванням всіх інших обставин справи в їх сукупності, об`єктивних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КпАП України, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд не знаходить.

Згідно з ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, яке є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук