Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 28 листопада 2019 року о 00 годин 29 хвилин на автомобільній дорозі М19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Телебче», керував автомобілем марки «LADA ВАЗ 211340», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що судом першої не взято до уваги тієї обставини, що після зупинки автомобіля він особисто повідомив працівників поліції про вживання ним напередодні ввечері 100 грам горілки. Також зазначає, що хотів пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак працівниками поліції в цьому було відмовлено, оскільки в них був відсутній алкотестер, тому вони запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Вказує, що вину у вчиненому він визнає повністю, щиро розкаюється, вважає вказане правопорушення малозначним, оскільки норма алкоголю не перевищувала допустиму. Просить постанову судді скасувати та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду (телефонограми від 31.01.2020, 17.02.2020, 05.03.2020 та від 23.03.2020 (а.с.18, 21-23)). Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вказаних вимог закону дотримався в повній мірі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони.

Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 189909 від 28 листопада 2019 року (а.с.1), який складений працівником поліції відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано ознаки сп`яніння останнього: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка яка не відповідає обстановці, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, які своїми підписами у протоколі засвідчили відповідні обставини.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28 листопада 2019 повністю стверджується, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.4).

Про аналогічні обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, що мало наслідком складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, стверджуються також відеозаписом з бодікамер працівників поліції, який наявний в матеріалах справи.

Так, з диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи (а.с.5), вбачаються детальні обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, повністю зафіксовано як працівник поліції, в присутності двох свідків, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонував останньому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", а також у медичному закладі огляд для визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Крім того, із даного відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 визнав, що перед тим, як сідати за кермо - вживав пиво.

Крім того, згідно вказаного відеозапису, працівник поліції на місці зупинки автомобіля надавав можливість ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак останній пройти такий огляд відмовився, а тому доводи ОСОБА_1 про відсутність у працівників поліції приладу для встановлення алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 в апеляційні скарзі про недотримання працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про застосування щодо ОСОБА_1 ст.22 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу з таких підстав.

На думку апеляційного суду, водії, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, становлять підвищену суспільну небезпечність для учасників дорожнього руху, бо є причиною дорожньо-транспортних пригод із важкими наслідками. В зв`язку з цим, санкція даної норми закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

Крім того, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, а тому звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, не зможе запобігти грубим порушенням ПДР і не забезпечить мети, передбаченої ст.23 КУпАП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, всіх інших обставин справи в їх сукупності, об`єктивних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд не знаходить.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке стягнення, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов