ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/477/20Головуючий у 1-й інстанції Содомара Р.О.
Провадження № 33/817/240/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Дзьоби О.Б.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 21 березня 2020 року приблизно о 22 год. 30хв. в м. Бучач по вул. Міцкевича, керував автомобілем «Рено Кенго»,д.н.з. НОМЕР_1 ,з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.7, 245, 252, 266 КУпАП та вимоги Закону України Про національну поліцію, оскільки у нього вимагали посвідчення водія без доказів вчинення ним правопорушення.

Стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки і суд першої інстанції не задовольнив клопотання його захисника про виклик свідків для допиту.

На думку апелянта свідками були працівники поліції, які приїхали після складення протоколу.

Заслухавши захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Дзьобу О.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу, та навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року відносно нього та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зокрема, обґрунтованість зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що останній заперечує, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №051721, згідно якого 21 березня 2020 року о 22 год 30 хв. в м. Бучач по вул. Міцкевича, водій, керуючи автомобілем, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також звукової сирени, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування.

Також, відповідно до постанови серії БАА №757861 від 21 березня 2020 року, ОСОБА_1 21 березня 2020 року о 22 год 30 хв. в м. Бучач по вул. Галицька керував автомобілем у якого не працювала підсвітка державного номерного знаку в темну пору доби, не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії В, чим порушив п.2.1в, п.2.9в, п.30.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Вказану постанову серії БАА №757861 від 21 березня 2020 року ОСОБА_1 не оскаржував.

Таким чином, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Закону України Про національну поліцію, щодо наявності підстав та обґрунтованості зупинки керованого ним транспортного засобу, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 050838 від 21.03.2020 року, ОСОБА_1 21 березня 2020 року приблизно о 22 год. 30 хв. в м. Бучач по вул. Міцкевича, керував автомобілем «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у даному процесуальному документі об`єктивно стверджуються іншими доказами по справі, дослідженими місцевим судом у судовому засіданні.

Так, факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується матеріалами відеофіксації з нагрудних камер поліцейських VID_20200326_WA0015, Х300000_, Х300000_, Х300000_, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Вказаними відеоматеріалами зафіксовано як працівники поліції, із включеною у поліцейському автомобілі звуковою сиреною та проблисковими маячками синього та червоного кольорів, наздогнали транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , назвали підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 , як особі, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройти такий огляд безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Відмова судом першої інстанції у задоволенні клопотання про допит свідків не може свідчити про порушення права на захист апелянта, як про це стверджує його захисник в суді апеляційної інстанції, а також не спростовує інші докази по справі, якими доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності прийнятого судом першої інстанції рішення на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для закриття провадження у даній справі, про що ставить питання апелянт, відсутні.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.