Справа № 638/4827/20
Провадження № 3/638/1557/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 22 лютого 2020 року о 03 годині 50 хвилин керував транспортним засобом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я ХОНД відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні від 30.04.2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Суддею було частково задоволено клопотання, зокрема у виклику свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських вбачається що вказані особи не були присутніми на місці складання протоколу, а тому не могли безпосередньо сприймати обставини, що відбувались 22.02.2020 року з 03 години ночі.

30.04.2020 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин, викладених у протоколі. Так, ОСОБА_1 зазначив, що вночі з 21 на 22 лютого 2020 року він відпочивав із друзями в кафе. Оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, зателефонував дружині, щоб вона забрала його з кафе на автомобілі. Коли вони удвох повертались додому (за кермом була дружина) та заїхали на подвір`я будинку біля 2 під`їзду назустріч їхав сміттєвоз. Дружина зупинила авто максимально близько до бордюру фактично припаркувала його, однак водій сміттєвозу наголошував на тому, що не має змоги проїхати повз. Через це між ОСОБА_1 та водієм сміттєвозу зав`язалась суперечка. Дружина ОСОБА_1 також розсердилась і пішла додому. Як зазначає ОСОБА_1 через 15 хвилин на подвір`я заїхав автомобіль патрульних без жодних світлових сигналів та з вимкненими фарами. ОСОБА_1 пересів за кермо та увімкнув фари на своєму автомобілі для того щоб поліцейські не в`їхали у темряві в його авто. Після цього патрульні увімкнули світлові сигнали та під`їхали до авто ОСОБА_1 та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 пояснив, що автомобілем керував не він, а його дружина, відмовився від такого огляду. Після цього повернулась дружина ОСОБА_1 , яка підтвердила, що саме вона знаходилась за кермом, однак відійшла до квартири за необхідністю. Як наголошує ОСОБА_1 поліцейські не зважали на їх пояснення, склали протокол та викликали свідків, які поставили свої підписи на поясненнях, складених самими поліцейськими. Вважає, що протокол складений із порушеннями норм чинного законодавства та не відображає дійсних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, вказує що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 ОСОБА_7 , яка зазначила, що з протоколом не згодна, оскільки його дії виключають винність у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 який вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав із мотивів, викладених у письмових поясненнях.

ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, повідомила суду, що в ніч з 21.02.2020 на 22.02.2020 року,у зв`язку із тим, що її чоловік ОСОБА_1 був напідпитку, забрала його із ресторану де він відпочивав. Коли вони заїхали у двір, назустріч їхав сміттєвоз. Між її чоловіком та водієм сміттєвозу розпочався словесний конфлікт. Через деякий час вона пішла додому, а ОСОБА_1 залишився у автомобілі. Ключ від авто залишився у чоловіка. Зазначає, що вдома вона перебувала близько 15 хвилин, коли почула дзвінок від чоловіка, який попросив її спуститися донизу. Біля автомобіля, окрім водія сміттєвозу та понятих, нікого не було. Крім того, було дуже темно. Коли ОСОБА_1 поліцейські запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився. Також зазначила, що коли виходила із автомобіля, двигун не глушила.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухав пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Бережнової Ю.Є., особи що притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, оглянувши відеозапис, дослідивши інші докази по справі, дійшов наступного.

ОСОБА_1 22 лютого 2020 року о 03 годині 50 хвилин керував транспортним засобом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я ХОНД відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме обставини вчинення ним вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №175980 від 22.02.2020 року; даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні; поясненнями свідка, допитаного у судовому засіданні та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 наданими на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Інших належних та достовірних доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та його захисником не надані.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо показань свідка ОСОБА_2 , то суд не сприймає їх в якості достовірного доказу, оскільки враховуючи той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, її показання можуть бути направлені на запобігання притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Крім того, вони суперечать іншим доказам, що містяться в матеріалах справи та у зв`язку з тим, що згідно її показів вона була відсутня на місці події близько 15 хвилин вона не може достеменно стверджувати чи керував її чоловік транспортним засобом чи ні.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини правопорушником і ОСОБА_1 в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення передбачає настання відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. На оглянутому у судовому засіданні відеозаписі, чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 виходив до патрульних із водійського місця в автомобілі, двигун авто працював.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: Д.В.Цвірюк