справа № 274/1951/20
провадження № 3/0274/1131/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2020 року м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 - сержант інструктор групи індивідуальної підготовки навчального курсу в/ч НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за частиною 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В с т а н о в и в:

Згідно протоколу № 9 від 17.03.2020 р., о 08-30 год 13 березня 2020 р. на полігоні (військове містечко № НОМЕР_3 , с. Скраглівка Бердичівського району Житомирської області), що є територією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рапорту ТВО начальника навчального курсу кваліфікаційної підготовки від 13.03.2020 р. стало відомо, що старшина військової служби за контрактом ОСОБА_1 в умовах особливого періоду відмовився від виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2020 р. № 57 дск, а саме заступити у добовий наряд, чим заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби.
Згідно протоколу № 10 від 30.03.2020 р., о 08-30 год 15 березня 2020 р. на полігоні (військове містечко № НОМЕР_3 , с. Скраглівка Бердичівського району Житомирської області), що є територією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рапорту начальника навчального курсу кваліфікаційної підготовки від 16.03.2020 р. стало відомо, що старшина військової служби за контрактом ОСОБА_1 в умовах особливого періоду відмовився від виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2020 р. № 58-нр, а саме заступити у добовий наряд, чим заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Обидва матеріали передані на розгляд судді Вдовиченко Т.М., тому об`єднані відповідно до вимог статті 36 КУпАП.
В призначене на 12.05.2020 р. судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Разом з тим, суддя зазначає, що протягом призначених на 19.03.2020 р., 31.03.2020 р., 16.04.2020 р. та 06.05.2020 р. судових засідань, ОСОБА_1 неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом. Станом на 12.05.2020 р. на початок судового засідання заяв чи клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило.
Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність. ЇЇ неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права, що передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тому суддя розцінює неявку ОСОБА_1 в судові засідання, як намагання уникнути відповідальності за допущене правопорушення, як неповагу до суду, а також зважає, що строк притягнення особи до адміністративної відповідальності спливає.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, можливий за умови своєчасного сповіщення особи і якщо від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи рівень суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, за вчинення якого притягується до відповідальності ОСОБА_1 , зважаючи на відсутність заяви про відкладення розгляду протоколу, неодноразове відкладення судового засідання за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на наявні у справі докази, закінчення строків притягнення до відповідальності, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Архіпов А.А. надав пояснення, відповідно до яких напередодні він мав зустріч із ОСОБА_1 , під час якої ОСОБА_1 пояснив, що він не визнає вину в інкримінованих йому протиправних діяннях та зазначив, що відповідно до графіку нарядів він мав заступити у наряд 11.03.2020 р. Графік нарядів затверджується за 7 днів до початку місяця. Знаючи про свій графік нарядів, ОСОБА_1 заступив у наряд 11.03.2020 р. 12.03.2020 р. був днем відпочинку, тому ОСОБА_1 фізично не міг бути ознайомлений з наказом № 57 дск від 12.03.2020 р. про необхідність заступити у наряд 13.03.2020 р. 13.03.2020 р. ОСОБА_1 зранку з`явився на полігон, де виконував безпосередньо свої обов`язки. Цього ж дня близько 15-00 год командир ОСОБА_2 йому повідомив, що він не заступив у добовий наряд 13.03.2020 р. Таким чином, ОСОБА_1 не ухилявся від виконання наказу № 57 дск від 12.03.2020 р. про необхідність заступити у наряд 13.03.2020 р., оскільки про його існування він дізнався лише після обіду 13.03.2020 р.
Стосовно невиконання наказу № 58-нр від 13.03.2020 р. слід зазначити, що склалася аналогічна ситуація, оскільки ОСОБА_1 перебував на території полігону, але розмова з командиром була лише щодо невиконання наказу від 12.03.2020 р. Також 15.03.2020 р. є вихідним днем.
ОСОБА_1 у наданих ним поясненнях адвокату стверджує, що про існування наказів від 12.03.2020 р. № 57 дск та від 13.03.2020 р. № 58-нр, а саме заступити у добовий наряд 13 та 15 березня 2020 р., він не знав та напередодні його ніхто не повідомляв.
В свою чергу, адвокат Архіпов В.В. просив провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення. Також свою позицію обґрунтував тим, що у протоколах про адміністративні правопорушення не визначено місце скоєння адміністративного правопорушення, а саме «полігон» чи «військове містечко», долучені до них докази не містять дату їх складання. Також представник зазначив, що ОСОБА_1 вже було притягнуто до відповідальності за зазначені правопорушення, із відрахуванням з його заробітної плати грошових коштів. Тому особу не може бути двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України, пояснив, що він займає посаду НКПП в/ч НОМЕР_1 . Так, старшині ОСОБА_1 10.03.2020 р. (оскільки до цього дня він перебував у відпустці) заступником начальника ОСОБА_2 було доведено до відома графік нарядів на березень місяць 2020 р., який був затверджений 24.02.2020 р. Згідно затвердженого графіку ОСОБА_1 мав заступати у наряди 11.03. 13.03. та 15.03.2020 р. Однак, він заступив у добовий наряд лише 11.03.2020 р. Два інші рази він відмовився заступати у наряд. Про об`єктивні причини щодо незаступання у наряди ОСОБА_1 не повідомляв. Будь-яких рапортів на адресу керівництва не надавав. На телефонні дзвінки не відповідав. У зв`язку з чим, у добовий наряд 15.03.2020 р. був призначений інший військовослужбовець. Також свідок ОСОБА_3 пояснив, що добовий наряд не є вартовою службою, медичний огляд військових перед заступанням у наряд не проводиться. Вказав, що полігон є військовим містечком № НОМЕР_3 (військове містечко № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) згідно реєстраційних документів. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 знаходиться в групі «посиленої психологічної уваги».
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України, пояснив, що він займає посаду заступника начальника НКПП з МПЗ в/ч НОМЕР_1 . Так, 10.03.2020 р. старшині ОСОБА_1 (перший день, коли він вийшов з відпустки) особисто ОСОБА_2 після обіду було доведено до відома графік нарядів на березень місяць 2020 р., який був затверджений 24.02.2020 р. Згідно затвердженого графіку ОСОБА_1 мав заступати у наряди 11.03. 13.03. та 15.03.2020 р. Зазначений графік одразу не сподобався ОСОБА_1 , так як він мав заступати у наряди три рази підряд через добу впродовж тижня. Однак, після пояснень свідка, що у зв`язку із службовою необхідністю, оскільки немає вільних військових, та при цьому враховуючи, що ОСОБА_1 в жодній із військових програм не був задіяний, тому він має заступити у добові наряди, ОСОБА_1 погодився. Так, 11.03.2020 р. ОСОБА_1 заступив у добовий наряд. 13.03.2020 р. прапорщик ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_2 про те, що старшина ОСОБА_1 зателефонував до нього та повідомив, що він не заступить у добовий наряд 13.03.2020 р. Під час зустрічі 13.03.2020 р. ОСОБА_2 ОСОБА_1 , який особисто йому повідомив, що він не хоче та не буде заступати у добові наряди 13.03. та 15.03.2020 р. Таким чином, у добові наряди 13.03. та 15.03.2020 р. ОСОБА_1 не заступив. Про об`єктивні причини щодо незаступання у наряди чи можливі наявні проблеми зі здоров`ям ОСОБА_1 також не повідомляв. Будь-яких рапортів на адресу керівництва не надавав. У зв`язку з чим, у добовий наряд 13.03.2020 р. заступив інший військовослужбовець. Також свідок зазначає, що 13.03.2020 р. він не бачив старшину ОСОБА_1 на полігоні, лише у в/ч НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Щодо випадку за 15.03.2020 р., свідок ОСОБА_2 пояснив, що він зустрів ОСОБА_1 15.03.2020 р. на території військової частини, де останній повідомив йому, що він не буде заступати у добовий наряд 15.03.2020 р. Свідок стверджує, що ОСОБА_1 13.03. та 15.03.2020 р. не заступив у добові наряди.
Додатково свідок ОСОБА_2 зазначив, що графік нарядів заздалегідь формується на місяць та затверджується начальником НКПП. В свою чергу, накази про заступання у добовий наряд відпрацьовуються згідно затвердженого графіку нарядів та підписуються командиром військової частини за погодженням з командиром підрозділу. Також зазначив, що зміни в графіку нарядів затверджуються командиром підрозділу, якщо на це є об`єктивні підстави. Окрім того, графік нарядів в обов`язковому порядку доводиться до відома військових на початку місяця. Стверджує, що ОСОБА_1 доводився до відома графік нарядів на березень місяць. Накази командира мають бути обов`язково доведеними до командирів підрозділу, а до військових - можливо в усній формі чи за допомогою засобів зв`язку. Окрім того, свідок ОСОБА_2 зазначив, що заступання в добовий наряд не є вартовою службою, це служба в добовому наряді, при цьому, медичний огляд військових перед заступанням у наряд не проводиться. Також свідок пояснив, що полігон це є військове містечко № НОМЕР_3 , що розташоване за адресою: с. Скраглівка Бердичівського району Житомирської області, згідно реєстраційних документів.
Зазначив, що після невиконання ОСОБА_1 наказів командира частини від 12.03. та від 13.03.2020 р. були оформлені рапорти, проводилось службове розслідування, після чого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та призначені стягнення, відповідно, догана та сувора догана. Призначені ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення він не оскаржував.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України, пояснив, що він займає посаду ТВО офіцера юридичної служби у в/ч НОМЕР_1 . Так, по даному факту йому відомо, що старшині ОСОБА_1 особисто 10.03.2020 р. (оскільки до цього дня він перебував у відпустці) особисто ОСОБА_2 після обіду було доведено до відома графік нарядів на березень місяць 2020 р. При цьому, накази командира військової частини НОМЕР_1 про заступання у добовий наряд ОСОБА_1 доводилися в усній формі. Згідно затвердженого графіку ОСОБА_1 мав заступати у наряди 11.03. 13.03. та 15.03.2020 р. Однак, він заступив у добовий наряд лише 11.03.2020 р. Два інші рази він не заступав у наряди. Про об`єктивні причини щодо незаступання у наряди ОСОБА_1 не повідомляв. Будь-яких рапортів на адресу керівництва не надавав. На телефонні дзвінки не відповідав. Додатково свідок пояснив, що графік нарядів доводиться до відома військових, в свою чергу, наказ командира частини доводиться до відома командира підрозділу. При цьому, не обов`язково військових знайомити з наказом у письмовій формі, можливо в усній формі чи в телефонному режимі. Також свідок пояснив, що полігон є військовим містечком № НОМЕР_3 згідно реєстраційних документів. Зазначив, що після невиконання ОСОБА_1 наказів командира від 12.03. та від 13.03.2020 р. про заступання у добовий наряд були оформлені рапорти, проводилось службове розслідування, після чого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та на нього були накладені стягнення, відповідно, догана та сувора догана. Призначені ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення він не оскаржував.
Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, долучені до них докази, заслухавши пояснення адвоката Архіпова А.А., свідків, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, адміністративна відповідальність за якою настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинена в умовах особливого періоду.
З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, відкритої відмови від виконання законних вимог командира (начальника), вчинення цього діяння через необережність.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
Відповідно до ст. 28 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.
Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функцій організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою осіб) певних дій по службі.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Разом з тим, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Поняття «військова дисципліна» визначено у ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» як бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Разом з тим, статтею 26 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно із законом.
Також ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Оцінюючи досліджені під час розгляду протоколу докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, є доведеною, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення № 9 від 17.03.2020 р. та № 10 від 30.03.2020 р. щодо відмови ОСОБА_1 від виконання наказів командира військової частини повністю підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на підтвердження того факту, що у відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2020 № 57 дск та від 13.03.2020 р. № 58-нр старшина військової служби за контрактом ОСОБА_1 призначений у складі добового наряду військової частини НОМЕР_1 на 13.03.2020 р. та 15.03.2020 р. черговим кімнати зберігання зброї військового містечка № НОМЕР_3 (полігон військової частини НОМЕР_1 ). Вищевказані накази командира військової частини особовому складу були завчасно доведені, в тому числі ОСОБА_1 в усній формі.
Відповідно до долученого графіку нарядів навчального курсу КП на березень місяць 2020 р., затвердженого начальником НКПП від 24.02.2020 р., встановлено, що ОСОБА_1 по 06.03.2020 р. перебував у відпустці; 11.03., 13.03. та 15.03.20920 р. йому було призначено чергування, яке він відбув лише 11.03.2020 р. В примітках графіку зазначено, що 13.03. та 15.03.2020 р. ОСОБА_1 у чергування не заступив. З пояснень свідків встановлено, що із зазначеним графіком нарядів на березень місяць 2020 р. ОСОБА_1 був ознайомлений особисто.
Також винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення доводиться долученими до матеріалів справи доказами, а саме: відповідно до рапорту вх. № 1977 від 16.03.2020 р. та письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлена відсутність старшини ОСОБА_1 на шикуванні добового наряду 13.03.2020 р., в результаті чого в добовому наряді на 13.03.2020 р. старшину ОСОБА_1 вимушено було замінено іншим військовослужбовцем; відповідно до рапорту вх. № 2024 від 17.03.2020 р. та письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також встановлена відсутність старшини ОСОБА_1 на шикуванні добового наряду 15.03.2020 р., в результаті чого в добовому наряді на 15.03.2020 р. старшину ОСОБА_1 вимушено було замінено іншим військовослужбовцем.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи та/або рапорт від ОСОБА_1 , що свідчать про об`єктивні підстави неможливості заступити на чергування 13.03.2020 р. та 15.03.2020 р., які також не зареєстровані у внутрішньому діловодстві стройової частини НОМЕР_1 .
Окрім того, суд звертає увагу, що під місцем служби, якщо воно не збігається з розташуванням частини, розуміється будь-яке місце, де військовослужбовець повинен у перебіг певного часу виконувати обов`язки військової служби або знаходитися за наказом чи дозволом начальника.
Таким чином, суд доходить до переконання, що надані пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , заслухані у судовому засіданні, є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. Досліджені докази є належними та допустимими.
При цьому, надані у судовому засіданні адвокатом Архіповим А.А. пояснення ОСОБА_1 суд вважає неправдивими, такими, що суперечать обставинам справи, тобто оцінює їх критично. Розцінює як намагання уникнути відповідальності за допущене правопорушення. Також суд приймає до уваги, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 намагався затягувати строки розгляду справи, заявляючи клопотання про її відкладення, тим самим, не надав належних пояснень по справі.
Таким чином, в судовому засіданні доведено факт відмови військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира військової частини НОМЕР_1 (наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) без поважних причин, який діяв протиправно, всупереч інтересам служби, в умовах особливого періоду, чим заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби, тобто доведено події та склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Також суд звертає увагу на доводи адвоката Архіпова А.А. на рахунок того, що відповідно до Конституції України ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та зазначає наступне.
Згідно діючих норм чинного законодавства залежно від виду правопорушення і способу покладення відповідальності розрізняються, зокрема: адміністративна відповідальність - за адміністративні правопорушення, покладається різними адміністративними органами у вигляді арешту, штрафу, позбавлення спеціального права та ін., та дисциплінарна відповідальність - за дисциплінарні проступки у межах службової діяльності, яка накладається начальником, у підпорядкуванні якого знаходиться правопорушник. Зазначені види відповідальності різняться між собою.
Разом з тим, статтею 26 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно із законом.
У зв"язку з чим, військовослужбовця ОСОБА_1 було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним наказів командира військової частини. Зазначені протоколи оформлені з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю
Дослідивши вказані докази у їх сукупності та проаналізувавши їх з точки зору належності, достовірності та взаємозв"язку, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Щодо клопотання захисника Архіпова А.А. про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, то дане клопотання не підлягає задоволенню з тих підстав, що доводи захисника в повному обсязі спростовуються ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Призначаючи адміністративне стягнення, суддя враховує характер вчиненого діяння, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, характеризуючі дані щодо ОСОБА_1 , ступінь вини, відношення до вчиненого, майновий стан, а також приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки діяння, вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, що є необхідним для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових правопорушень.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 33, 34, 35, 36, 40-1, 172-10 ч. 2, 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3500 (три тисячі п"ятсот) гривень.
Штраф сплатити за наступними реквізитами: Отримувач коштів: Бердичів.УК/м.Бердичів/221081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37752874, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0006005, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн., який сплатити за такими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).
На постанову може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Т.М.Вдовиченко