Справа № 522/9012/20
Провадження по справі № 3/522/5453/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., за участю прокурора Сотрик О.К., представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Носкіної І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Управлння стратегічних розслідувань в Одеській облсті Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фараонівка, Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого до 23 травня 2019 року першим заступником начальника Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 227/2020 від 01.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи першим заступником начальника Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, а саме особою яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до п.п. «И» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин, подав 22.07.2019 року декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, типу «перед звільненням».

Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Острик О.В. підтримала протокол про адміністративне правопорушення у повному обсязі та просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, встановленої законом.

Адвокат Носкіна І.М., що діє в інтересах та захищає ОСОБА_1 категорично заперечували проти протоколу про адміністративне правопорушення та просила суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з підстав викладених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів провадження.

Дослідивши матеріали справи, та долучені до неї докази, вислухавши думку учасників судового засідання, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В свою чергу судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам, передбаченими ст..256 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є особою яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до п.п. «И» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», т.я. є посадовою службовою особою державного органу.

Згідно до п.п. «И» п.1 ч. ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб зазначених в п.п. «И», т.я. не є посадовою та службовою особою державного органу, а тобто не є суб`єктом декларування у розумінні п.п. «И» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 працював на посаді першого заступника начальника Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, яка не є державним органом.

Згідно Положення про Одеську регіональну служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 12.12.2018 року №1022 та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, служба є державною установою, а не державним органом, засновником якої є орган державної влади Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Крім того, підтвердженням тому, що державний орган і державна установа це різні організаційно-правові форми є данні з Державного класифікатору України ДК 002:2004- Класифікатор організаційно-правових форм господарювання, згідно якого код орану державної влади 410; код державної організації (установа, заклад) - 425.

Згідно ч.2 ст.81 ЦК України юридична особа створена розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування - є юридичною особою публічного права.

Також, висновок про те, що ОСОБА_1 є посадовою службовою особою зроблений оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Іщук Б.М. на підставі посадової інструкції першого заступника начальника Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженої Головою Державного комітету ветеринарної медицини України від 01.10.2010 року.

Між тим, як встановлено в судовому засідання, на момент звільнення ОСОБА_1 діяла інша посадова інструкція, яка була затверджена Головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 01 квітня 2019 року.

Тобто, висновок про те, що ОСОБА_1 є посадовою службовою особою зроблений здійснений не в повному обсязі - на підставі недійсної посадової інструкції, без врахування діючої на момент звільнення посадової інструкції.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані чітки обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а і позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

В судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що ""обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру".

В рішенні у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення". Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що "деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення".

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, о/у управління стратегічних розслідувань в Одеській області не вірно встановив строк, встановлений Законом для пдачі декларації ОСОБА_1 .

Так, строк подачі ОСОБА_1 декларації о/у УСР в Одеській області відліковує з дати його звільнення 20.05.2019 року.

Однак, ця дата не відповідає дійсності, т.я. ОСОБА_1 був звільнений наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за №305 к від 20 травня 2019 року, згідно якого його звільнено з займаної посади в перший робочий день.

Судом встановлено, що першим робочим днем ОСОБА_1 , після виходу з лікарняного було 23 травня 2019 року, що підтверджується копією трудової книжки.

На підставі наведеного судо приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений після закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто поза межами строку, визначеного ст. 38 КУ пАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення датою виявлення правопорушення зазначений фактичний момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо втасновити всі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що у свою чергу співпадає з датою складення адміністративного протоколу, а саме 01.06.2020 року.

Водночас, з такий висновок протирічить нормам діючого законодавства.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212 15, 212 21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

ОСОБА_1 було звільнено 23.05.2019 року наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за №305 к від 20 травня 2019 року.

Декларація ним подана 22.07.2019 року.

Згідно матеріалів справи, 07.06.2019 року до НАЗК надано повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме перед звільненням за 2019 рік відносно ОСОБА_1 (а.с. 16).

16 березня 2020 року на адресу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за вхідним номером №4033 надійшло повідомлення №44-01/8914/20 від 11.03.2020 року Національного агентства з питань запобігання корупції про виявлення факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 з метою притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.14-15).

26.03.2020 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції на адресу Управління стратегічних розслідувань в Одеській области був направлений лист щодо організації розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Тобто, про існування факту вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення, Національне агентство з запобігання корупції було обізнане ще 07.06.2019 року, що вказувало на можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення саме протягом шести місяців з часу його виявлення.

Маючи у наявності дані про вчинення корупційного правопорушення, яке фактично містить формальний склад правопорушення, відповідальні посадові особи НАЗК, не здійснили належні дії, направлені на реєстрацію зазначеного факту та перевірки обставин його вчинення, в тому числі і перевірки доводів особи, відносно якої було складено протокол визначеного ст..38 КУ пАП, а тому посилання на складання протоколу за результатами виявленої перевірки та підтвердження факту вчинення корупційного правопорушення лише 01.06.2020 року, тобто у день, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є безпідставними.

Такі дії жодним чином не вказують на прийняття належних заходів, направлених на проведення перевірки та встановлення факту наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення.

Протокол про адміністративне корупційне правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 був складений лише 01.06.2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідальна особа Управляння стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, не мала права розпочинати провадження у справі та складати протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №227/2020 від 01.06.2020 року оскільки на момент його складання закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.4 ст.38 КУпАП, а саме минуло більше шести місяців з моменту виявлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації перед звільненням за 2019 рік.

Враховуючи те, що матеріали перевірки та протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №227/2020 від 01.06.2020 року відносно ОСОБА_1 були складені уповноваженою особою з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд визнає ці докази недопустимими, у зв`язку з чим провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова прозакриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд обґрунтовано приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, в діях ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд вважає за доцільне провадження по даній справі про адміністративне правопорушення, закрити.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 33-35, 40, п.1 ч.1 ст. 247 та п.1 ч.1 ст. 284, 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Приморського районного

суду м.Одеси В.В. Іванов