Дата документу 17.06.2020
Справа № 334/1533/20
Провадження № 3/334/922/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Добрєв М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2020 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №626058, згідно якого, вона 21.03.2020 о 14 год. 10 хв. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 173, здійснювала господарську діяльність, надавала послуги перукаря у напівпідвальному приміщенні, чим порушила вимоги карантинного режиму відповідно до п. 3 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнала, проти її притягнення до адміністративної відповідальності заперечувала, та пояснила, що вона не є перукарем за фахом, не являється суб`єктом підприємницької діяльності, знаходилась у вказаному напівпідвальному приміщенні, вхід до якого був зачиненим, де допомагала свої знайомій пофарбувати волосся. Це було помічено поліцейським через вікно напівпідвального приміщення, і на його вимогу його впустили до приміщення для складання протоколу про порушення карантину. Просила закрити провадження у справі, оскільки її дії не заборонені Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, що загалом свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення,

Відповідно до ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Підпунктом 3 пункту 2 зазначеної постанови, яка діяла на момент вчинення правопорушення, встановлено заборону до 24 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, засобами зв`язку за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано порушення пп.3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року.

Заборона, викладена в пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року, стосується суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, здійснює відповідну господарську діяльність у встановленому законом порядку та зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

До протоколу в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, надано лише її письмові пояснення від 21.03.2020, в яких зазначено, що 21.03.2020 вона у вказаному приміщенні «здійснювала фарбування».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність та не зареєстрована відповідно до закону як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим не може бути суб`єктом відповідальності, а тому у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст.247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 279, 280, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Добрєв М. В.