Номер провадження: 33/813/749/20
Номер справи місцевого суду: 521/3472/20
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 420, 20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 19.02.2020 року о 21.27 годині він керував автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , біля буд. №6 по вул. Степна в м. Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, сповільнена мова, виражене тремтіння пальців. Згідно до висновку приладу марки «Драгер» 6810, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд вказав, що у відповідності до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10 2001 року № 1306 (далі - ПДР), водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також суд обгрунтовано вказав, що керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 21.05.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження вищевказаної постанови.

До суду апеляційної інстанції заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 двічі не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання (а.с.48, 51), про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить таких висновків.

З приводу доводів клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд зауважує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом отримання СМС повідомлення по телефону, який він особисто зазначив при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 329489 (а.с.23), однак в судове засідання не з`явився.

У зв`язку з цим, 28 квітня 2020 року справа була розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому матеріали справи не мають доказів направлення копії оскаржуваної постанови суду і доводи заявника апеляційної скарги про те, що дана копія йому не направлялась, є обгрунтованими і такими, що підтверджені матеріалами справи.

Зазначені обставини підтверджують поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне йому цей строк поновити.

З приводу доводів апеляційної скарги по суті, апеляційний суд враховує таке.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тестом DRAGER АLKOTEST 6810, згідно показів якого у видихаємому повітрі ОСОБА_1 було виявлено 1,64 промілей алкоголю, відеозаписом, оглянутим судом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що відповідає вимогам статті 251 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 329489, відеозапису складання протоколу працівниками поліції, правопорушник ОСОБА_1 із застосуванням до нього алкотесту погодився.

При цьому суд виходив із того, що пояснень з приводу порушення ПДР при складанні протоколу працівниками поліції правопорушник ОСОБА_1 не надав, зі скаргами на працівників поліції не звертався, питання про проведення медичної експертизи чи додаткових перевірок органами поліції не порушував.

Судом першої інстанції обгрунтовано не встановлено порушень працівниками поліції Закону України «Про дорожній рух», КУпАП, наказу від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ПКМУ від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України № 1376 від 6.11.2015 року.

При розгляді справи суд врахував, що пунктом 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010 року, який наразі є чинним, спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, окрім інших, є газоаналізатор «Alcotest 6810».

Вказаний виріб був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений Постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, термін дії до 10.02.2015 року.

Відповідно до роз`яснень ДП «Український медичний центр сертифікації» №45 від 18.01.2018 року, які є у загальному доступі, включення згідно Постанови КМУ №1497 Драгер «Алкотест 6810» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення їх у експлуатацію (початок використання), закінчення ж терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію.

Суд зазначив, що використання медичних виробів газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 р. по 10.02.2015 р. є законним.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що газоаналізатори (алкотести) виробництва компанії Drager Safety AG &aоб;aре; Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Згідно сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки міжповірочний інтервал приладу Драгер «Алкотест 6810» становить один рік.

Із роздрукованого результату приладу Драгер «Алкотест 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 22.10.2019 року, а останній проходив огляд на стан сп`яніння 19.02.2020 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6810» (а.с.43-48).

Враховуючи викладене, огляд на стан сп`яніння проведений працівниками поліції у відповідності до ст. 266 КУпАП.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що при накладенні адміністративного стягнення суд в порядку статті 33 КУпАП враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а також ступінь його вини.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу в його відсутність, не повідомивши його про час і місце судового засідання, то вони є безпідставними, так як ОСОБА_1 від явки до суду ухилився, був повідомлений судом про розгляд справи шляхом отримання СМС повідомлення по телефону, який він особисто зазначив при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 329489, про що було вказано вище.

Стосовно доводів правопорушника ОСОБА_1 про те, що в оскаржуваній постанові не зазначена частина ст. 130 КУпАП, по якій він притягнутий до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що суд першої інстанції допустився помилки при винесенні постанови, яка була виправлена постановленням ухвали суду від 28 квітня 2020 року (а.с.27).

Також безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова незаконно винесена Малиновським районним суду м. Одеси, в той час як справа мала бути розглянута за місцем його проживання, тобто в м. Ізмаїлі Одеської області, оскільки відповідно до ч.ч.1,2 ст.276 КУпАП України справа підлягала розгляду або за місцем проживання ОСОБА_1 або за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто в Малиновському районному суді м. Одеси, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда