Справа № 567/484/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., при секретарі Войтко А.Г., за участі захисника адвоката Кордиша А.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ДПП УПП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , водія ТОВ "ІДЕК-2006"

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №098103 від 29.04.2020 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП при наступних обставинах 29.04.2020 о 07 год. 13 хв. в м.Острог по вул.Татарська, 204 порушив правила щодо карантину людей, а саме здійснював регулярні спеціальні перевезення пасажирів на транспортному засобі "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 27.04.2020 він здійснював перевезення працівників підприємства і на це мало бути погодження. 29.04.2020 його зупинили працівники поліції і відразу почали складати протокол, не вказавши жодної причини зупинки. Він пояснив, що не здійснював ніколи жодних регулярних перевезень, оскільки крім працівників підприємства ніколи нікого не перевозив. Всі пасажири були забезпечені індивідуальними засобами захисту. Окрім того, у нього був список працівників яких він перевозив.

Захисник - адвокат Кордиш А.А. в судовому засіданні навів такі ж доводи, як і в поданих письмових поясненнях. Окрім того зазначив, що з переліку заборонених видів діяльності було виключено провадження діяльності з перевезення пасажирів. Вказав, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП має бланкетний (відсилочний) характер, тобто дана норма не містить чітких правил поведінки, а для розкриття їх змісту відсилає до інших законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, якими передбачено конкретні правила щодо карантину людей.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020.

ОСОБА_1 відповідно до Наказу № 31-К від 31.10.2017 - прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів у ТОВ «ІДЕК-2006».

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , автобус "Mercedes- Benz", 609D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності для ТОВ «ІДЕК-2006», відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до статті 35 Закону України «Про автомобільний транспорт», послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг. Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Відповідно до статті 1 цього Закону, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовником транспортних послуг є юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.

В судовому засіданні встановлено, що 29.04.2020 ОСОБА_1 не здійснював регулярне спеціальні перевезення пасажирів, так як він здійснював довезення працівників ТОВ «ІДЕК-2006», транспортом ТОВ «ІДЕК-2006», в зв`язку з виробничими потребами.

Відповідно до абзацу третього підпункту 9 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби ОСОБА_2 -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній станом на день складення протоколу про адміністративне правопорушення] було заборонено до 11 травня 2020 р. регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів. Маршрути руху транспортних засобів, які були погоджені уповноваженим підрозділом Національної поліції в період дії карантину до 24.04.2020, вважаються такими, які продовжують діяти на період встановлення карантину згідно з цією постановою.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДЕК-2006», Товариство здійснює зокрема вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, та відповідно до техногологічної карти вирощування кукурудзи на зерно у 2020 році, у третій декаді квітня (тобто до 30.04.2020) Товариством здійснювався цілодобовий посів насіння кукурудзи з одночасним внесенням міндобрив.

В зв`язку з викладеним, маючи безперервний цикл виробництва та потребу у довезені працівників та власну можливість забезпечити його, 27.04.2020 ТОВ «ІДЕК-2006» звернулося до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції з приводу надати погодження маршруту руху транспортного засобу на період карантину, для забезпечення безперебійної роботи Товариства, як суб`єкта господарювання, яке має безперервний промисловий цикл, об`єкта критичної інфраструктури, а саме довозу працівників до місця роботи, та отримало його.

Таким чином, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення суперечить фактичним обставинам справи, та вимогам чинного законодавства України.

З документів долучених до матеріалів справи працівниками поліції - Рапорт інспектора ВБДР УПП в Рівненській області ДПП капітана поліції Віктора Михальчука від 29.04.2020 разом з списком пасажирів - не є належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки даний працівник поліції не складав протокол про адміністративне правопорушення, не відбирав пояснень, чи вчиняв інших дій.

Наданий суду список пасажирів не може бути взятий судом до уваги, оскільки він не підписаний особою, яка його склала, у ньому відсутня дата складення, найменування посади та підстави його складання.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дані особи є поліцейськими та проходять службу у відділі безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Рівненській області, тобто тому ж відділі, що і інспектор який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та тому ж органі який здійснив погодження маршруту руху для ТОВ «ІДЕК-2006», - у неупередженості даних осіб виникають сумніви, відтак вони не можуть бути свідками у даній справі взагалі.

Рапорт не містить у собі підстави перебування поліцейських Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на вул. Татарська в м. Острог Рівненської області, матеріали справи також не містять такої інформації.

У матеріалах справи відсутня будь-яка вказівка на причину зупинку автобуса яким керував ОСОБА_1 .

Реєстрація Електронного рапорту, що знаходиться в матеріалах справи, також не може бути доказом у справі, оскільки інформація що міститься у ньому, фактично свідчить тільки про те, що інспектором ВБДР УПП в Рівненській області Случиком В.С. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Клопотання про виклик свідків заявлене інспектором ВБДР УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Случиком В.С. не розглядається судом, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення, не відносить інспектора поліції до осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, та не наділяє його правом заявляти клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП ,матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На необхідності безсумнівного доведення вини особи у вчиненні правопорушення, що слугує єдиною підставою для можливості притягнення її до відповідальності, також звертає увагу Європейський суд з прав людини. Так, відповідно до п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (Заява № 21037/05, остаточне рішення від 17 червня 2011 року), зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey) [ВП], заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VIІ).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Також варто зауважити, що статтею 44-3 КУпАП, встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП має бланкетний (відсилочний) характер, тобто дана норма не містить чітких правил поведінки, а для розкриття їх змісту відсилає до інших законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, якими передбачено конкретні правила щодо карантину людей.

З часу складення протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 098103 від 29.04.2020 до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було внесено численні зміни, разом з тим згідно п. 1 даної постанови установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин, а згідно п. 2 було встановлено ряд заборон до 22.05.2020.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20.05.2020 № 392, пункти 2-13 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було виключено.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, оскільки фактично заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» порушення вимог якої ставиться в провину ОСОБА_1 встановлені тільки до 22.05.2020, а відтак це є підставою для закриття справи відносно ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.245, п.6 ст.247, 251, 276, 283, 284 КУпАП,

постановила

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 03 червня 2020 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.