ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/508/20 Номер провадження 33/814/480/20Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника в його інтересах ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батагай, Верхаянського району, Саха-Якутія, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 10 квітня 2020 року порушив правила щодо карантину людей, покинувши місце самоізоляції, що було йому визначено в підписаній інформованій згоді на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів від 28.03.2020, а саме: с. Чикалівка дача Кременчуцького району, чим порушив вимоги п.п. 17 п. 2 постанови КМУ від 02.04.2020 року № 255, та постанову Головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 10.12.1998 № 7 та вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову відносно нього та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки підписання згоди на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, у якій він погодився на самоізоляцію на дачі у с. Чикалівка, не було інформованим та добровільним.

При цьому, станом на момент підписання згоди, жоден нормативний акт не зобов`язував його перебувати в самоізоляції та не забороняв змінювати місце перебування.

Крім цього, чинний станом на 28 березня 2020 року (момент підписання згоди) і станом на 10 квітня 2020 року (момент складання протоколу) ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» не містив такого поняття, як самоізоляція. Даний термін було введено в чинне законодавство 18 квітня 2020 року.

Також, на вказаний період існувала пряма норма закону, яка передбачала, що особа, яка прибула в Україну з держав у яких за інформацією Всесвітньої організації охорони здоров`я виявлено осіб, заражених інфекційною хворобою, що має міжнародне значення, така особа не ізолюється і її пересування не може бути обмежене.

Зауважує, що при зміні місця свого перебування за фактичним місцем реєстрації, він ні с ким не контактував, пересувався на власному автомобілі, та не міг заподіяти нікому шкоди.

Звертає увагу, що відповідно до п. 17 Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року, було заборонено самовільно залишати місця обсервації (ізоляції), а не самоізоляції, що не є тотожними поняттями.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника в його інтересах адвоката Чорнухи Ю.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаних правовідносинах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 878403 від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п. 17 п. 2 Кабінету Міністрів України № 255 від 02.04.2020 року та постанови № 7 Головного Державного санітарного лікаря України, а саме всупереч інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів від 28.03.2020, ОСОБА_1 був відсутній за місцем самоізоляції.

Так, відповідно до наданих матеріалів та апеляційної скарги, ОСОБА_1 приїхав до України з країни, де були зафіксовані спалахи Covid-19.

У зв`язку з цим, 28 березня 2020 року ним була підписана інформована згода особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних засобів, в якій ОСОБА_1 погодився із запропонованим перебуванням на карантині (самоізоляції) у зв`язку з потенційним ризиком інфікування на гостру респіраторну хворобу, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, шляхом його перебування на дачі у с. Чкаловка, Кременчуцький район, Полтавської області протягом 14 днів, та зобов`язався дотримуватись режиму перебування на карантині (самоізоляції).

Статтею 1 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин, це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Постановою КМУ № 255 від 02.04.2020 року були внесені зміни до постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211, та встановлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України режим карантину.

Крім того, вказаною постановою визначено, що особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають.

Також відповідно до вимог даної Постанови КМУ вказані особи повинні заявити про необхідність залишення місця самоізоляції та повідомити контролюючі органи, до яких відносяться працівники Національної поліції та Національної гвардії, працівники державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю, уповноважені органами місцевого самоврядування посадові особи, у тому числі з використанням мобільного додатка Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, що ОСОБА_1 зроблено не було, про що він повідомив суд апеляційної інстанції.

На час винесення вказаної постанови, строк перебування ОСОБА_1 на самоізоляції не скінчився та останній повинен був дотримуватися медико-санітарних заходів, що застосовувалися для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, в тому числі й тих, що були запроваджені вже після підписання ним згоди впродовж усього періоду самоізоляції.

Відповідно до постанови Головного Державного санітарного лікаря України Ляшко В. № 7 від 02.04.2020 встановлено, що особам, які здійснили перетин державного кордону до 31 березня 2020 року, може бути встановлено режим самоізоляції, строк якої складає 14 днів з моменту перетину державного кордону.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 будучи проінформованим про заборону залишати місце самоізоляції, зобов`язавшись дотримуватися режиму карантину, 10.04.2020 покинув зазначене у згоді місце перебування, що було встановлено працівниками поліції та засвідчено у протоколі серії АА № 878403, чим порушив, встановлені для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, санітарно-протиепідемічні правила.

Отже висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є обгрунтованим та знайшов своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Поміж тим, районний суд вірно встановивши склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, помилково послався на постанову Головного Державного санітарного лікаря України МОЗ від 10.12.1998, порушення якої в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АА № 878403 від 10 квітня 2020 року, в провину ОСОБА_1 не ставилося, а отже дане посилання підлягає виключенню.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, у провину ОСОБА_1 ставилося порушення вимог Постанови Головного Державного санітарного лікаря України № 7 від 02.04.2020, а відтак постанова судді районного суду підлягає зміні з уточненням її мотивувальної частини.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП змінити на підставі ч.7, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Виключити із мотивувальної частини постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2020 року посилання на постанову Головного Державного санітарного лікаря України МОЗ від 10.12.1998.

Вважати ОСОБА_1 таким, що порушив постанову Головного Державного санітарного лікаря України № 7 від 02.04.2020.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан