Житомирський апеляційний суд
Справа №286/739/20 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ст. 173-23 ч.1 КУпАП Доповідач Кіянова С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 26 березня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 420 гривень 40 копійок.

В постанові суду зазначено, що 07 березня 2020 року, близько 19 годин 00 хвилин, за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, ображав її словами нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки дослідженим в судовому засіданні доказам, а висновок суду про його винуватість ґрунтується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини, що не відповідають дійсності, оскільки він не одружений, і не міг вчинити домашнє насильство в сім`ї. Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що він з ОСОБА_2 розлучені, спільно (однією сім`єю) не проживають і не ведуть спільного господарства, а тому вона не може бути потерпілою по даній справі. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 проникла до його житла не отримавши на це його дозволу.

В засідання апеляційного суду особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. Враховуючи, що ст. 294 КУпАП не передбачено обов`язкової участі апелянта в судовому розгляді, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 за наявними у матеріалах справи доказами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 389041 від 07.03.2020 року, складеного інспектором СРПП Овруцького ВП капітаном поліції Якимчуком М.А. вбачається, що 07 березня 2020 року, близько 19 годин 00 хвилин, за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, ображав її словами нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.2).

Наведені обставини підтверджуються поясненням потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 3).

Відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації вказаного правопорушення.

Таким чином, вищенаведені докази, які були оцінені судом в сукупності, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього психологічного насильства.

Вищенаведеним спростовуються посилання в апеляційній скарзі на те, що суд однобічно розглянув справу, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не може бути потерпілою по даній справі, оскільки вони розлучені та не проживають однією сім`єю апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Таким чином, ОСОБА_2 правомірно являється потерпілою в даній справі.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 проникла до його житла не отримавши на це його дозволу та ним подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, не спростовує висновків суду. Так, згідно пояснення потерпілої ОСОБА_2 , коли вона перебувала за адресою АДРЕСА_1 , додому з`явився ОСОБА_1 , який безпричинно ображав її нецензурною лайкою. При цьому місце проживання як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 зазначено саме цю адресу. Крім того, із доданої до апеляційної скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення, не вбачається, що вона належним чином зареєстрована в органах поліції.

Таким чином, доводами апеляційної скарги не спростовують висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 173-2 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не було жодного разу належним чином повідомлено про розгляд справи та розглянуто вказану справу судом першої інстанції без участі останнього.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Разом з тим, враховуючи, що при апеляційному розгляді участь особи яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а також, встановлення апеляційним судом доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується доводами апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд враховує особу правопорушника, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 26 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 420 гривень 40 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Житомирського апеляційного суду С.В. Кіянова