Справа №463/3080/20
Провадження №3/463/807/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що гр. ОСОБА_1 07.04.2020р. о 12:41 год. за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 43 знаходився в громадському місці без вдягнутої захисної маски, перебував на вулиці без документів та переміщався групою у кількості трьох осіб, чим порушив вимоги пп. 2.1, 2.2, п. 2.16 п. 3 Постанови КМУ № 211 від 02.04.2020р.

ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що недалеко від місця свого проживання сидів на бордюрі зі своєю знайомою. Коли до них підсів третій знайомив, одразу підійшли працівники поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення. Захисну маску мав. Документів при собі не мав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважаю, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності виходячи з наступного.

Підпунктами 2.1, 2.2, 2.6 п. 3 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення передбачено, що з 6 по 24 квітня 2020р., заборонено:

перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно;

переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини;

перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус;

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Поняття громадське місце, де згідно п. 2.1 згаданої вище постанови КМУ заборонено перебувати без захисної маски, визначено у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». Згідно з цим законом, громадським місцем визнається частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Як вбачається з поданих матеріалів, і зокрема, відеозапису обставин виявлення правопорушення, ОСОБА_1 та ще двоє громадян сиділи на бордюрі поблизу житлового будинку.

Під час розгляду адміністративної справи № 161/5372/17 (постанова від 29.04.2020р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював правові висновки, згідно яких роз`яснив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Відтак, пояснення особи, яка склала адмінпротокол не можуть бути доказами вчинення адмінправопорушення.

Під час розгляду іншої адміністративної справи № 524/5741/16-а (постанова від 20.05.2020р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював ще один правовий висновок, відповідно до якого роз`яснив, що Поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у справі яка розглядається ДОП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області рядовий поліції Тріска І.Я. разом з іншими дільничними спочатку склали спільний рапорт про порушення ОСОБА_1 умов карантину, а після цього на основі свого ж рапорту склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, що не відповідає згаданим вище висновкам Верховного Суду.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статей 283 і 284 КУАП у постанові, серед іншого, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Аналогічні положення закріплені в ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас, виходячи з встановлених обставин,а також оглянутого відеозапису, бордюр, який знаходиться поблизу житлового будинку і на якому сиділи ОСОБА_1 та ще двоє громадян не підпадає під ознаки громадського місця, критерії якого визначені у законі. Всупереч вимогам закону, стверджуючи про обов`язок ОСОБА_1 носити захисну маску ДОП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області рядовий поліції Тріска І.Я. не долучив до матеріалів справи доказів про те, що вказане місце є громадським.

З огляду на зазначене, немає підстав для висновку, що на місці, де ОСОБА_1 був виявлений працівниками поліції, у нього існував обов`язок носити захисну маску. При цьому, згідно цього ж відеозапису, сама захисна маска у ОСОБА_1 була.

Крім того, виходячи з встановлених обставин, ДОП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області рядовий поліції Тріска І.Я. та інші дільничні взагалі не вживали жодних заходів, пов`язаних із збиранням доказів про переміщення ОСОБА_1 , а згідно оглянуто відеозапису, він та двоє його товаришів лише сиділи на бордюрі.

Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, з врахуванням положень ст. 62 Конституції України та практики ЄСПЛ приходжу до висновку, що діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог пп. 2.1, 2.2 п. 3 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній станом на 07.04.2020р.

Разом з тим, слід вважати підтвердженим порушення ОСОБА_1 вимог пп. 2.16 п. 3 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній станом на 07.04.2020р.

Зокрема, ОСОБА_1 безпосередньо в судовому засіданні підтвердив, що 07.04.2020р. перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Згідно вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Специфіка встановлення малозначності діяння в контексті положень ст. 22 КУпАП полягає в обов`язковій сукупності трьох умов: формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад адміністративного правопорушення; малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного виду адміністративного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Відповідно до встановлених обставин, протиправність дій ОСОБА_1 по суті полягає в тому, що він перебуваючи з захисною маскою не у громадському місці поблизу дому не мав при собі документів, які посвідчують особу.

Формально, такі дії ОСОБА_1 містять ознаки адміністративного правопорушення, однак самі по собі, не несуть в собі суспільної небезпеки. Крім того, ОСОБА_1 фактично перебував поблизу дому, а відтак, за відсутності в його діях ознак порушень інших вимог правил карантину, фактичне перебування без документів, не може вважати суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Вказані вище обставини в сукупності характеризують вчинене ОСОБА_1 діяння як малозначне, а тому вважаю, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 44-3, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С. І.