ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4965/20 Головуючий у 1-й інстанції: Зубов О.С.
Номер провадження: 33/819/171/20 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Калініної О.В.,

при секретарі - Осипенко С.С.

за участі адвокатів: Мельниченка М.С.,

Мудролюбової Н.О.

Захарченка Е.О.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області 21 квітня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 12.03.2020 року о 20 год. 15 хв. у м. Херсоні по вул. Червонопрапорна, 30, керуючи т/з BMW д.н. НОМЕР_1 , в порушення п.10.3 ПДР України, знаходячись ліворуч, під час перестроювання не надав переваги в русі т/з Geely д.н. НОМЕР_2 , який знаходився праворуч, в результаті відбулось зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Адвокат Мельниченко М.С. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 в якій просить скасувати постанову судді.

Закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилається на те, що суд не дав належну оцінку покладеним в основу постанови доказам.

Стверджує, що покази потерпілого ОСОБА_1 є технічно неспроможними та не відповідають дійсним обставинам ДТП, так як, спростовуються схемою ДТП та описом пошкоджень автомобілів учасників ДТП.

На думку захисника, механічні пошкодження автомобіля, що містять сліди ударно-механічної взаємодії, а саме ліве переднє крило, передній лівий амортизатор, ліва фара, передній бампер, лівий поріг та колесо, які локалізовані у лівій боковій та фронтальній (передній) частині автомобіля «Geely» з певним перекриттям та спрямовані спереду назад, у повному обсязі спростовують покази потерпілого щодо механізму зіткнення, в той час, як автомобілі зрівнялися.

Сліди заносу автомобіля «Geely», які графічно відображені під № 5 на схемі місця ДТП, довжина якого складає 30,5 м., на переконання захисника породжують сумніви у достовірності зазначеної потерпілим швидкості його руху 50 км/год, у зв`язку з чим було заявлено клопотання про проведення автомеханічної експертизи, однак воно було залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про призначення автомеханічної експертизи, суд пославшись на схему місця ДТП, вказав, що слід утворився не від гальмування, а від ковзання відірваного колеса.

Не погоджуючись із таким висновком суду, апелянт звертає увагу на те, що в схемі місця ДТП під умовним позначенням №5, зазначено саме слід заносу автомобіля «Geely».

Вважає, що експертне дослідження вказаного сліду, забезпечило б достовірне встановлення швидкості руху автомобіля «Geely», та як наслідок його технічну можливість зупинки у момент виникнення небезпеки у вигляді маневру ОСОБА_2 , а також надало б можливість усунути протиріччя у показах учасників ДТП; встановити їх технічну спроможність та відповідність вимогам ПДР України та причинно-наслідковий зв`язок.

В обґрунтування доцільності проведення експертного дослідження відповідності дій потерпілого ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР, шляхом проведення автомеханічної експертизи з дослідженням обставин та механізму ДТП, зазначає, що суд провівши розрахунок з встановлення ширини дороги по напрямку руху автомобілів, зазначив що автомобіль «Geely» перед маневром знаходився на дуже близькій відстані до автомобіля «BMW».

Такий висновок протирічить показанням потерпілого, оскільки наведені у постанові розрахунки доводять, що автомобіль «Geely» в момент контактування не зрівнявся з автомобілем «BMW», а був на незначній відстані, що зайвий раз дискредитує покази потерпілого щодо механізму ДТП.

Поза увагою суду залишилися обставини ДТП, на які вказував ОСОБА_2 , а саме те, що він здійснював об`їзд вантажного автомобіля і на виконання цього маневру витратив 4 секунди.

Вважає, що обставини ДТП знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням водієм автомобіля «Geely», ОСОБА_1 вимог п. 2.3 б, 12.3 ПДР.

Вказує на порушення судом права на неупереджений судовий розгляд.

Стверджує, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційна скарга має бути задоволена, а справа закрита.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

ОСОБА_2 та адвокат Мельниченко М.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Мудролюбова Н.О. заперечили проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Мотиви суду.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, з-поміж іншого, транспортних засобів.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.

Ст. 280 та ст. 252 КУпАП покладає на суд обов`язок оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 312831, зміст якого відповідає положенням ст. 256 КУпАП, схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , який стверджував, що рухався по своїй смузі руху на зеленений сигнал світлофору, в цей час з лівого ряду різко у його ряд почав перестроюватися автомобіль BMW, і йому не вдалося уникнути з ним зіткнення.

Сам ОСОБА_2 не заперечує, що здійснював перестроювання у праву смугу руху.

За приписами п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Апеляційний суд виходить із того, що перед початком перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Встановлені в ході судового засідання обставини та механізм ДТП, підтверджують факт порушення ОСОБА_2 п. 10.3 ПДР України, який через свою неуважність, не впевнився в безпечності свого маневру, своїми діями створив аварійну ситуацію, у зв`язку з чим сталося ДТП, з його вини.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 , та адвокат Мельниченко М.С. вказували на невинуватість ОСОБА_2 у ДТП, та задля встановлення всіх обставин події наполягали на призначенні судової авто-технічної експертизи.

Стверджували, що водій ОСОБА_1 , побачивши попереду себе перешкоду у вигляді транспортного засобу, повинен був застосувати гальмування і при умові дотримання належної швидкості мав технічну можливість уникнути зіткнення.

Такі доводи про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає необґрунтованими адже його вина повністю доведена доказами, яким суд дав належну оцінку.

Стосовно заявленого клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції здійснює лише перевірку встановлених судом першої інстанції обставин в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Призначення експертизи, висновок якої, як і інші джерела доказів, не є обов`язковим для суду, що розглядає справу, і не мають наперед визначеної сили, є правом суду, а не обов`язком.

Будь-які спеціальні знання для вирішення питання про наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення у зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою не потрібні, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, її причиною зазначено невиконання вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 , а не будь-які інші факти, встановлення яких потребувало б спеціальних знань. За нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення ПДР України. Дані, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.

Захисник просить поставити перед експертами питання, чи міг ОСОБА_2 запобігти зіткненню, проте питання в такій редакції суперечить поясненням останнього, оскільки він повідомив, що до зіткнення взагалі не бачив автомобіль під керуванням потерпілого.

Усі інші доводи в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів і моделювання події ДТП, які носять суб`єктивний характер і об`єктивно не підтверджуються матеріалами справи.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Посилання на те, що судом не було дотримано вимог щодо неупередженого розгляду справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки суд дослідив у повному обсязі докази, надані сторонами, а залишення без задоволення клопотання про призначення експертизи не свідчить про упередженість суду.

Разом із тим, апеляційний суд, враховуючи приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, згідно яких суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, вважає необхідним вийти за межі апеляційних вимог та змінити постанову суду в частині накладеного стягнення.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суд наклав на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три місяці, тобто наклав стягнення, яке не передбачене ст. 124 КУпАП, а тому постанову в цій частині не можна визнати законною.

Враховуючи, що апеляційний суд не вправі, виходячи за межі апеляційних вимог погіршувати становище особи, то визначений судом вид стягнення на строк, що не передбачений ст. 124 КУпАП, необхідно змінити на стягнення у виді штрафу у розмірі 20 двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

На час розгляду справи судом не закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову суду в іншій частині належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мельниченка М.С. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

У порядку ч.7 ст. 294 КУпАП постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року в частині накладеного на ОСОБА_2 стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна