Справа № 509/5116/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: правопорушниці ОСОБА_1 , її захисника адвоката Румянцева О.Г.,

представник потерпілого ОСОБА_2 адвоката Лікша В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 201372 від 15.09.2019 року який надійшов з Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює менеджером у ТОВ «ФІРМА ОВНИИС», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2020 року до Овідіопольського районного суду Одеської області із Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області після проведеної додаткової перевірки, призначеної постановою Одеського апеляційного суду від 29.01.2020 року, надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 201372 від 15.09.2019 року, складений поліцейським СРПП № 3 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капралом поліції Ткаченком А.О., відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП, згідно якому ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 01.09.2019 року, о 11.00 год., ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «DaewooMatiz», д/н НОМЕР_1 в Одеській області Овідіопольського району, а/д Н-33 Одеса - Білгород-Дністровський, перед початком руху не впевнилась в безпечності свого маневру, та скоїла зіткнення з автомобілем марки «SkodaOctavia», д/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Правопорушниця ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та показала, що вона не порушувала вимог ПДР, а порушником ПДР руху був водій ОСОБА_2 з вини якого і сталася ДТП.

Заслухавши покази правопорушниці, дослідивши надані суду письмові, фото та відео докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як передбачено ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 29.01.2020 року, яка набрала законної сили негайно з моменту її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає - була встановлена груба і суттєва невідповідність вказаного вище адміністративного протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 дійсним обставинам справи, а саме:

Підставою для складання протоколу щодо ОСОБА_1 стало звернення іншого учасника пригоди на адресу поліції та рапорти працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в яких зазначено, що первісно протокол був складений відносно іншого учасника пригоди правопорушника ОСОБА_2 , однак в подальшому були нібито встановлені «додаткові обставини» в зв`язку з чим і «виникла необхідність» в складанні іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.7, 9, 10).

При цьому, самі «додаткові обставини» в рапортах працівників поліції та в інших документах справи - не визначені, до суду для вирішення справи направлені два протоколи, схема наслідків пригоди, пояснення водія ОСОБА_1 , відмова від пояснень на місці пригоди водія ОСОБА_2 , заява ОСОБА_2 до поліції, два рапорти працівників поліції (а.с.3-10).

На час складання працівниками поліції протоколу щодо ОСОБА_1 15.09.2019 р. - справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Приморським райсудом м. Одеси вирішена не була, висновок експертизи відсутній (складений пізніше 21.10.2019 р.), відомості складеного протоколу від 01.09.2019 р. не спростовані, а отже за відсутності посилань на додаткові відомості та їх підтвердження при складанні протоколу працівники поліції дійшли інших вигаданих висновків щодо винуватця пригоди.

В протоколі серії ДПР 18 № 201371 від 01.09.2019 р. зазначено, що причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, які полягали в не обранні ним безпечної швидкості руху, не дотримання безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, а в протоколі серії ДПР18 № 201372 від 15.09.2019 р., складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що причиною ДТП стало нібито порушення п. 10.1 ПДР водієм ОСОБА_1 , яка перед початком руху не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем, який рухався в попутному напрямку.

На схемі ДТП, долученої до справи, відображено, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 рухався позаду автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , за поясненнями ОСОБА_1 , вона під час руху завчасно обрала крайнє ліве положення, що надало можливість іншим учасникам руху її об`їхати, зіткнення автомобілів відбулось під час руху автомобіля.

ОСОБА_2 від пояснень на місці пригоди відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.

Отже, при суперечливих відомостях, які викладені в двох протоколах, фабула правопорушення, допущеного ОСОБА_1 , викладена в узагальнюючому вигляді, який повністю не відповідає об`єктивним фактичним обставинам пригоди, не узгоджується з іншими доданими матеріалами, на що звернув увагу Одеський апеляційний суд в постанові від 29.01.2020 року.

Таким чином, всупереч вимогам п.п.1.4, 1.5, 6, 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р., органами поліції взагалі не вжито заходів для встановлення дійсного винуватця ДТП та всіх об`єктивних обставин її скоєння, а сам протокол серії ДПР18 № 201372 від 15.09.2019 р. відносно ОСОБА_1 - складений без наведення фактичних обставин та документальних доказів, які є істотними для вирішення справи, в результаті чого вказаний адміністративний протокол було повернуто постановою Одеського апеляційного суду від 29.01.2020 р. до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для проведення додаткової перевірки.

Згідно рапорту складеного поліцейським Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капралом поліції Ткаченко А.О. від 02.03.2020 року на ім`я начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Чуканя О.В. вбачається, «що під час проведення додаткових заходів з приводу даного ДТП виявлено не було та свідків виявлено також не було, щоб додатково можливо було переглянути та встановити додаткові факти даного ДТП».

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року протокол серії ДПР18 № 201372 від 15.09.2019 р. повернуто до Овідіопольського ВП для проведення перевірки, на яку вказав в своїй постанові від 29.01.2020 року Одеський апеляційний суд.

10.04.2020 року інспектором Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Ткаченком А.О. складено рапорт тотожній попереднім рапортам складеним цим поліцейським про те, що підставою складання протоколу відносно ОСОБА_1 стала заява ОСОБА_2 на ім`я начальника ГУНП в Одеській області.

Жодних додаткових даних, свідків, відеозаписів при проведенні додаткових заходів здобуто не було.

За змістом ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів.

Таким чином, органами поліції не доведено поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, судом не може бути взятий до уваги в якості належного та допустимого доказу Висновок експертного дослідження №19-6302 від 21.10.2019 року , яке проводилось на замовлення ОСОБА_2 , оскільки жодного разу ОСОБА_2 не з`явився в жодне судове засідання, судом не було допитано цього водія безпосередньо, а експертне дослідження, проведене на підставі пояснень ОСОБА_2 , отриманих від нього його адвокатом.

Так, у постанові Великої палати ВС від 13.11.2019 (справа №1-07/07) зазначено, що відповідно до сформованої практикою Європейського суду з прав людини доктрини про плоди отруєного дерева, якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими самими (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», пп.5052 рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», п.66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»).

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а й усього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав уважати, що відповідні відомості не були б здобуті за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Є очевидним, що без подання експерту недопустимого доказу протоколу опитування ОСОБА_2 з його згоди, який містив в собі версію ОСОБА_2 щодо механізму та обставин пригоди, без допиту самого ОСОБА_2 судом, неможливо було отримати Висновок експертного дослідження №19-6302 від 21.10.2019 року.

Таким чином, оскільки не можна визнати допустимим доказом протокол опитування ОСОБА_2 з його згоди без допита останнього судом, не можна визнати допустимим доказом у справі і Висновок експерта, що ґрунтується на недопустимому доказі протоколі опитування ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати і з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з пояснень ОСОБА_1 схеми ДТП, наданих суду відео та фото доказів, суд вважає, що ОСОБА_1 не порушувала вимог п.10.1 ПДР, що виключає її відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того судом приймається до уваги лист ГУ НП в Одеській області № з/с-207 від 26.02.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про те, що за наслідками перевірки виявленні порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в атоматичному режимі з боку ОСОБА_3 (який складав адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 ), якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Копія висновку службового розслідування направлена до ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві для надання правової оцінки діям працівників Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

В свою чергу судом не приймається до уваги Постанова Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2019 року по справі № 509/5065/19 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, оскільки у її основу покладена Постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року, яка була скасована Одеським апеляційним судом та не приймає до уваги посилання представникам потерпілого ОСОБА_2 на Постанову Одеського апеляційного суду по справі № 509/5065/19, оскільки вона не залучалась до матеріалів справи № 509/5116/19.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як передбачено п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 36, 124, 247, 251, 252, 256, 276 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Бочаров А.І.