Справа № 946/3806/20
Провадження № 3/946/1270/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2020 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізічної осиби-підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26.06.2020 року до суду надійшов від Головного управління Держпраці в Одеській області Державної служби України з питань праці протокол про адміністративне правопорушення №15-03-010/0024 від 17.06.2020 року, в якому зазначено, що 17.06.2020 року під час позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що останній порушив ч. 1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується Актом за результатами проведення перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю №15-03-010/0147 від 17.06.2020 року. Так, ч. 1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємця за 2019 рік складає - 20 осіб, що підтверджується штатним розкладом підприємця. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у підприємця в 2019 р. складає - одна одиниця. На протязі 2019 року у підприємця створені робочі місця, але інвалід приступив до роботи в грудні 2019 року. У ФОП ОСОБА_1 на день перевірки працевлаштований один інвалід ОСОБА_2 на посаді юриста, працює за основним місцем роботи згідно наказу про прийняття на роботу від 29.11.2019р. №mі 00000000-мик 37, повідомлення про прийняття на роботу працівника від 29.11.2019р., (група інвалідності - II (інвалід з дитинства) встановлена 13.08.2008р., безстроково, якій працює з 02 грудня 2019 року не повний рік у 2019 році, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжними відомостями. Що в цілому свідчить про не виконання нормативу робочих місць за 2019 рік, призначених для працевлаштування інвалідів, як то передбачено вимогами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Разом з тим, відповідно до наявних зобов`язань щодо виконанні сплати фінансово-господарської санкції, підприємцем було надано квитанцію Приватбанку від 23.04.2020 року № 0.0.168599928.1, якою визначено призначення платежу сплата штрафу за невиконання нормативу за 2019 рік, згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ від 21.03.1991р. у сумі 48044,21 грн., що свідчить про добровільне виконання відповідних зобов`язань з боку ФОП ОСОБА_1 .

Таким, чином, своїми діями ФОП ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частина 1 ст. 188-1 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що 17.06.2020р. головним державним інспектором відділу з питань оплати праці Головного управління Держпраці в Одеській області Мяловою О.М. було здійснено перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки, було складений Акт №15-03-010/0147 від 17.06.2020 року, в якому зазначено, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємця ОСОБА_1 за 2019 рік складає - 20 осіб, що підтверджується штатним розкладом, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у підприємця ОСОБА_1 одна одиниця. На протязі 2019 року у підприємця створені робочі місця, але інвалід приступив до роботи в грудні 2019 року. У ФОП ОСОБА_1 на день перевірки працевлаштований один інвалід ОСОБА_2 на посаді юриста з 02.12.2019 року, тобто неповний рік, що свідчить про не виконання нормативу робочих місць за 2019 рік, призначених для працевлаштування інвалідів, як то передбачено вимогами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Проте, разом з тим, відповідно до наявних зобов`язань щодо виконанні сплати фінансово-господарської санкції, підприємець ОСОБА_1 сплатив за дане порушення штраф за квитанцією Приватбанку від 23.04.2020 року № 0.0.168599928.1 (призначення платежу сплата штрафу за невиконання нормативу за 2019 рік, згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ від 21.03.1991р.) у сумі 48044,21 грн., тобто свої відповідні зобов`язання ФОП ОСОБА_1 виконав.

Суд вважає, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно протоколу та акту про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році та добровільно сплатив штраф. Тобто тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився. Отже на момент надходження матеріалів в провадження суду 26.06.2020 року справа вже не могла бути розглянута у визначені законом строки з незалежних від суду підстав.

Таким чином, враховуючи, що порушення допущені ОСОБА_1 у 2019 році, то на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення вже сплинули, то відповідно до приписів п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по цій справі за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : А.С. Адамов