справа № 645/1689/20
провадження № 3/645/849/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 44-3 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 21.03.2020 року о 10 год. 00 хв. здійснювала приймання відвідучачів в пункті прийому вторинної речовини за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, 5, чим порушила п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнала частково та пояснила, що в зазначеному пункті прийому працює не офіційно та 21.03.2020 року вийшла на роботу, щоб допомогти на прохання керівника.

Дослідивши пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.245,252,280,283КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, прізвища, адреси потерпілих, свідків, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. При цьому розмір адміністративного стягнення діференцований в залежності від суб`єкту відповідальності: тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 3 пункту 2Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211( зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року №215), тобто в редакції, що була чинна на момент подій 21.03.2020 року, встановлено заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215 (тобто в редакції, що була чинна на момент подій 21.03.2020 року).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, крім часткового визнання останньою своєї вини, про що вона зазначила у суді, повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 471430 від 21.03.2020 року, який складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапортом.

Так, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 21.03.2020 року, приблизно о 10 год.00 хв., він здавав в пункті прийому вторинної речовини за адресою: АДРЕСА_2 , бутилки, тобто робота вказаного пункту у вигляді прийняття відвідувачів здійснювалася всупереч забороні, встановленої підпунктом 3 пункту 2Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211( зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року №215), тобто в редакції, що була чинна на момент подій 21.03.2020 року.

Долучені до протоколу письмові пояснення самої ОСОБА_1 за 21.03.2020 року свідчать, що вона підтверджувала факт перебування на рабочому місці та прийняття вторинної речовини за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган /посадова особа/ уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Категорія /поняття/ малозначність у даному випадку означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

В процесі судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 щиро кається у вчиненому, посилалася на необізнаність щодо порушень власними діями правил карантину, зазначає, що підробляє у пункті неофіційно, бо перебуває у край скрутному становищі - перебуває на обліку у центрі реінтеграції бездомних осіб, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус одинокої матері.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення та відсутність тяжких наслідків, оскільки, вчинене правопорушення не завдало значних збитків державним чи суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, з урахуванням обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - щире каяття у вчиненому, скрутне соціальне та матеріальне становище ОСОБА_1 , а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, і тому вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, оскільки вказаний метод виховного впливу в даному випадку є достатнім для усвідомлення правопорушником протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати її в майбутньому.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення не накладається, підстав для стягнення судового збору на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 34, 40-1, 44-3, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

постановив:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, закрити на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя