ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/520/20 Справа № 199/1967/20 Суддя у 1-й інстанції - Воробйов В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ "Автотранссервіс", зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 19.03.2020 року о 10-40 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес» № НОМЕР_1 в районі будинку №37 по вул. Донецьке шосе у м.Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район)здійснював міське перевезення пасажирів на громадському транспорті з перевезенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, визначеної пп.4 п.2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, а саме у кількості 21 пасажир.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, що оскаржується, не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування або зміни рішення.

Так, з 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу ТОВ "Автосервіс" (пасажирські перевезення), з 19 жовтня 2019 року з оплатою окладу згідно штатного розкладу, що підтверджується наказом № 542-К від 18 жовтня 2019 року.

Відповідно п.2.1.1., п.2.1.7., п.2.1.16. Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (міські/міжміські пасажирські перевезення), затвердженої директором ТОВ №Автотранссервіс» ОСОБА_2 , водій автотранспортного засобу керує автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії «Б», за різних порожніх умов. Подає автотранспортні засоби, призначені для перевезення пасажирів, на зупинки. Дотримується визначеного маршруту та розкладу руху автобуса.

Тому, 19 березня 2020 року ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес» НОМЕР_2 здійснюючи міське перевезення пасажирів на громадському транспорті № 95, а транспортний засіб «Мерседес» НОМЕР_2 , який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, закріплений за ОСОБА_1 , що підтверджується наказом № 729-К від 27 грудня 2019 року.

Відповідно до графіку праці та відпочинку водіїв, затвердженого директором ТОВ «Автотранссервіс» ОСОБА_2, вбачається, що 19 березня 2020 року у ОСОБА_1 був робочим днем.

Отже, ОСОБА_1 є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом, що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, не підтверджуються доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він повністю визнає свою провину у вчиненому, розуміє, що порушив встановлені постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» правила щодо карантину, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими.

За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 280710 від 19 березня 2020 року (а.с.1); показаннями в суді першої інстанції ОСОБА_1 та його письмовими поясненнями, згідно яких останній не заперечив факт перевезення 21 пасажирів, тобто з перевищенням встановленої, в період дії карантину, кількості пасажирів.

Відповідно до абз. 3 п. п.п. 4 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» (в ред.. від 17.03.2020 року) заборонено з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі.

Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_1 порушив встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 16 березня 2020 р. № 215 правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Твердження ОСОБА_1 , що він не є суб`єктом адміністративної відповідальності, не ґрунтуються на діючому законодавстві, оскільки абз. 3, п.п. 4 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» передбачена заборона саме за перевезення пасажирів, тобто особи, яка безпосередньо здійснює вказані дії, в даному випадку зазначеною особою є водій транспортного засобу ОСОБА_1 .

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, його вік, рід занять та майновий стан, визнання факту порушення умов карантину, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню у справі за ст. 44-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 22, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за 44-3 КпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун