ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/718/20 Справа № 186/266/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 гр. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 26 лютого 2020 року о 14 год. 17 хв. ОСОБА_1 по вул. Шахтарської Слави, буд. 1, м. Першотравенська не виконав вимогу про зупинку, не реагував на звуки сирени та проблискові маяки червоного та синього кольору.

Окрім цього, 26 лютого 2020 року о 14 год. 20 хв. по вул. Шахтарської Слави, буд. 13, м. Першотравенська водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразну мову та хитку ходу, на вимогу працівників поліції, у присутності двох свідків, відмовився пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що справу розглянуто за його відсутності, про розгляд справи 26 травня 2020 року він повідомлений не був, а копію постанови отримав лише 04 червня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, оскільки в протоколі та поясненнях свідків зазначається про події, які відбулися по вул. Кобзаря, а не по вул. Шахтарської Слави у м. Першотравенськ, як вказано у протоколі. Окрім того, звертає увагу, що вул. Кобзаря та вул. Шахтарської Слави зовсім різні вулиці, різниця в їх назвах пов`язана з різним розташуванням та жодним чином не пов`язана з будь-яким перейменуванням, а тому висновки суду в постанові є суперечливими. Також, вказує, що він дійсно був зупинений працівника поліції по вул. Кобзаря в м. Першотравенську, однак зупинився він одразу, як побачив світовий сигнал. При цьому, заперечував щодо перебування в стані будь-якого сп`яніння, однак погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці, але працівниками поліції був запрошений один свідок, який вийшов з їхнього службового автомобіля, тому він відмовився від проходження такого огляду, а також від підпису в протоколі й в акті, й наполягав на проходження огляду на стан сп`яніння в лікарні, тоді як, в нього вилучили водійське посвідчення та до лікарні він направлений не був.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином про місце, дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання й апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що судове рішення було постановлено 26 травня 2020 року, однак його копію ОСОБА_1 отримав лише 04 червня 2020 року, при цьому, відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в справі відсутні.

За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №251331 від 26 лютого 2020 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження медичного огляду. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені доказами у справі у їх сукупності.

Жодних доводів стосовно поважності причин, з яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння в апеляційній скарзі наведені не були.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають доказам у справі.

Матеріалами справи, об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Між тим, ОСОБА_1 від виконання законних вимог працівників поліції відмовився.

Між тим, апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що після його згоди пройти огляд на стан сп`яніння, працівниками поліції був запрошений лише один свідок не відповідає дійсності, та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер» та відмови від проходження такого огляду в медичному закладі.

Окірм того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №251332 від 26 лютого 2020 року, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Деу Ланос", державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, не реагував на звуки сирени та проблискових маячків червоного та синього кольору, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі та поясненнях свідків зазначається про подію, яка відбулася на різних вулицях м. Першотравенська, то апеляційний суд не приймає до уваги ці доводи, оскільки вул. Кобзаря та вул. Шахтарської Слави в м.Першотравенськ перетинаються, утворюють перехрестя, й враховуючи, те що ОСОБА_1 не виконав одразу вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, були прийняті заходи щодо його переслідування, тому складання протоколів про адмінстративні правопорушення відбулося за місцем зупинки ОСОБА_1 , а саме по вул. Шахтарської Слави, буд.13 в м . Першотравенськ .

Інші доводи скарги ОСОБА_1 мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, а будь - яких інших доказів щодо відсутності його вини у вчиненні цих адміністративних правопорушень, матеріалами справи не містять.

Отже, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, особи ОСОБА_1 , й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року - задовольнити.

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко