Категорія:ст. 185 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого головним спеціалістом ТУ ДСА в Волинській області, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП і накладено адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 255,00 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 01.12.2019 року о 21.00 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 та тещі ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме дії психологічного характеру, що полягали у вчиненні сварки та висловлюванні образ на адресу останніх, чим заподіяв шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 у ці ж дату та час, 01.12.2019 року о 21.00 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , не реагував на законну вимогу поліцейських припинити адміністративне правопорушення, ображав останніх нецензурною лайкою, намагався застосувати до поліцейських фізичну силу, чим здійснив злісну непокору вимозі поліцейського, і такими своїми умисними протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Посилається, що суд першої інстанції поверхнево дослідив письмові матеріали справи та не дав їм належної оцінки, та не з`ясував усіх обставин у справі. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП; відсутні дані про спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, а також відомості, які б підтверджували факт перебування його в шлюбі з потерпілою ОСОБА_2 , та такі фактичні дані, що характеризують його особу, майновий стан, обставини, котрі пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення. Зазначає, що в протоколах, складених щодо нього, не зазначено свідків, які були очевидцями подій, на що не звернув своєї уваги суддя суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просив задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка вважає апеляційну скаргу обґрунтованою і просить її задовольнити, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР №18 055383 від 01.12.2019 року зазначено, що 01.12.2019 року о 21.00 годині, ОСОБА_1 за місцем проживання у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_2 та тещі ОСОБА_3 психологічного характеру, а саме ображав даних осіб, здійснював стосовно них психологічний тиск (а.с.4).

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №055383 щодо подій, які відбулись 01.12.2019 року складався 01.12.2019 року в присутності потерпілої ОСОБА_2 та понятої ОСОБА_4 , інших свідків у протоколі не зазначено.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 послугувала заява ОСОБА_2 на ім`я т.в.о. начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області, зі змісту якої слідує, що чоловік (знаходяться в стадії розлучення) вчиняє домашнє насилля стосовно заявниці та її батьків, психологічної допомоги не потребує. При цьому у заяві не викладено жодних фактів вчинення ОСОБА_1 дій, що підпадали б під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП (а.с. 7). Не містять таких фактів і письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 9).

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №055383 від 01.12.2019 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що в ході складання протоколу можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій встановлена не була.

Дану обставину в судовому засіданні під час апеляційного перегляду підтвердила і сама потерпіла ОСОБА_2 , котра суду пояснила, що 01.12.2019 року в них з чоловіком виник сімейний конфлікт з причин перебування останнього у нетверезому стані, до якого (конфлікту) в подальшому долучилися і її батьки. Вказує, що ОСОБА_1 проявляв агресію саме тоді, коли працівники поліції одягали йому кайданки, злісної непокори їхнім вимогам не здійснював. На вимогу працівників поліції не пред`явив документів, оскільки вони були відсутні у нього.

З огляду на наведене, сам лише факт існування конфліктної ситуації між учасниками справи не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції не було встановлено всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду вказав на те, що працівниками поліції здійснювалася відеофіксація події, яка відбулася 01.12.2019 року, про що його було попереджено, однак такий доказ суду не надано. Вказує, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, та пропонував працівникам поліції доставити його до медичного закладу для освідування, однак йому було відмовлено з посиланням на безпідставність, зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги ст.256 КУпАП щодо протоколу про адміністративне правопорушення, а також те, що вказаний протокол складений іншим працівником який не був на місці події.

За змістом ст.ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити у собі, зокрема, дані про час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначених вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП дотримано не було.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №055384 від 01.12.2019 видно, що такий не містить даних про те, яку вимогу чи розпорядження працівника поліції було висунуто ОСОБА_1 та в чому полягали його дії щодо непокори. Відсутність вказівки на сутність цієї вимоги (розпорядження) позбавляє суд можливості з`ясувати питання про законність цієї вимоги. Сама по собі агресивна поведінка особи та вчинення наступних дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, за відсутності даних про наявність законної вимоги чи розпорядження працівників поліції, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Варто зауважити, що в даному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, при тому, що в своїх поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що ОСОБА_1 при появі працівників поліції збуджено реагував на їх зауваження і міг завдати тим шкоди (а.с. 9-10).

При апеляційному розгляді допитана очевидиця ОСОБА_2 доповнила, що її чоловік збуджено реагував на дії працівників поліції коли останні одягали йому кайданки, однак погроз не висловлював, опору не чинив, а добровільно прослідував з ними у відділ поліції.

З рапортів працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності поводив себе не відповідно до обставин, намагався скоротити дистанцію, висловлювався образливими словами (а.с.11-12).

Отже наведеними доказами, оціненими в сукупності, спростовуються такі кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, як злісна непокора, яка полягає у відмові виконати наполегливі, неодноразово повторені законні вимоги чи розпорядження працівника поліції, припинити протиправне діяння, виражене у зухвалій формі.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, котрий як встановлено в суді апеляційної інстанції, складеного особою, яка не була присутньою при події даного конфлікту, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На дані порушення закону суд першої інстанції не звернув уваги та притягнувши ОСОБА_1 до відповідальності за ст.185 КУпАП у мотивувальній частині постанови не зазначив суті вчиненого цією особою правопорушення, таким чином не розкрив об`єктивної сторони правопорушення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вважаю слушними, відтак постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк