ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2313/20Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/194/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно постанови ОСОБА_1 02 лютого 2020 року о 03 год. 33 хв., порушуючи пункт 2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), керував автомобілем «BMW 730 D Autom», р.н. НОМЕР_1 , (далі - Автомобіль) вулицею Замкова, 16, у м.Тернополі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alkotest 6810 ARBF-0422 (повірка дійсна до 18 червня 2020 року), на табло якого висвітлився показник у 1,94%о, в присутності двох свідків, однак водій з даним результатом був незгідний, після чого огляд проводився в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, за результатами якого складено висновок № 24 від 02 лютого 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2020 року та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що підпис водія у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вини. Стверджує, що підстав для зупинки транспортного засобу у працівників патрульної поліції не було, так як згідно із відеозаписом, із нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що номерний знак проглядається. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення порядку проходження перевірки на стан сп`яніння, так як на відеозаписі із нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано результату який показав технічний прилад. Вважає, що прилад «Драгер Alkotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції.

В судове засідання 05 червня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник Сампара Н.М. просила поновити строк апеляційного оскарження, закінчення якого припадало на вихідні та святкові дні, а також заявила клопотання про відкладення апеляційного розгляду.

В судові засідання18 червня 2020 року та 03 серпня 2020 року для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, хоча належно були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Повідомлень про причини неявки та клопотань про відкладення розгляду від них не надходило.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 30.04.2020 року, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Отже, початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення закон пов`язує виключно з датою її винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову судді винесено 30 квітня 2020 року і апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 12 травня 2020 року, тобто більше ніж через десять днів після винесення постанови.

Проте, так як останній день на апеляційне оскарження припав на вихідний день і апеляційну скаргу подано після цього у найближчий робочий день, то строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 30.04.2020 року слід поновити, як пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 260991 від 02 лютого 2020 року; результату продування ОСОБА_1 газоаналізатора Alkotest 6810 ARBF-0422 у 1,94 %о; акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмових поясненнь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02 лютого 2020 року; поясненнь свідка ОСОБА_4 наданими в суді, які за змістом відповідають його письмовим поясненням; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 02 лютого 2020 року; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2055411 від 02 лютого 2020 року; відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції № 000063 та автореєстратора № 3319, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення; пояснень поліцейського Круцька М.В. , інспектора УПП в Тернопільській області наданими в суді; пояснень поліцейського Пришляк Т . В. , інспектора УППП в Тернопільській області, які за змістом аналогічні до пояснень поліцейського Круцька М.В .

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Твердження апелянта про відсутність у працівників патрульної поліції законних підстав для зупинки його транспортного засобу спростовуються долученою до справи копією постанови серії ЕАК № 2055411 від 02 лютого 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за керування автомобілем із забрудненим номерним знаком, який не читається з відстані 20 метрів, яка набрала законної сили. Ці твердження також спростовуються наявними у справі відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції № 000063 та автореєстратора № 3319, які підтверджують, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 02 лютого 2020 року у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху.

Доводи ОСОБА_1 про порушення порядку проходження огляду на стан сп`яніння, яким на його думку є те, що на відеозаписі із нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано результату який показав технічний прилад є безпідставними, оскільки згідно чинного порядку проходження огляду водія на місці зупинки фіксації показників приладу саме на відеозаписі не є обов`язковою. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксований висновком лікаря (а.с.3), а також даними газоаналізатора Alkotest 6810 ARBF-0422, де зазначено про виявлення парів алкоголю 1,94 проміле. Крім того, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції № 000063 хоч і не відображено проте озвучено цей результат, з яким ОСОБА_1 не погодився і виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. Таким чином, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, є не результат огляду на місці за допомогою газоаналізатора, а медичний огляд водія ОСОБА_1 в медичному закладі.

Твердження апелянта про те, що прилад «Драгер Alkotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції є безпідставними та не мають значення для розгляду даної справи, оскільки ОСОБА_1 у присутності двох свідків з результатом був незгідний, після чого огляд проводився в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, за результатами якого складено висновок № 24 від 02 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2020 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя