ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/649/20 Справа № 212/3337/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №212/3337/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа R11; приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»». Під час підготовчого судового розгляду даної справи після встановлення осіб, присутніх в залі судового засідання, та роз`яснення позивачу права на відвід складу суду, ОСОБА_1 в порушення норм статті 216 ЦПК України, дозволив собі неправомірну та негідну поведінку в судовому засіданні, зокрема, допускав образливі вислови в сторону головуючого, на зауваження головуючого вперто не реагував, таким чином проявив явну зневагу до суду, у зв`язку з чим судом було оголошено перерву в судовому розгляді цивільної справи для розгляду питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та зазначає, що про постанову йому стало відомо від ОСОБА_2 , який отримав постанову в свій електронний кабінет в Електронному суді. При цьому вказує, що належним чином не повідомлявся про місце і час розгляду справи, яку розглянуто за його відсутності, копію постанови йому не вручено, чим порушено його права. Також звертає увагу, що в постанові не зазначено його дату народження та містяться посилання на протокол, як на доказ його неправомірної поведінки, однак відповідно до чинного законодавства процес фіксується в журналі судового засідання. Окрім того, вказує, що він притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, однак в постанові зазначено, що суд керується ч. 2 ст. 185-3 та ст.ст. 293-294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Одним з механізмів забезпечення незалежності суду (судді) є належне реагування на прояви неповаги до суду (судді). Повага до суду і судді (як соціальна і правова цінність) є чинником належного функціонування правової держави.

Статтею 129 Конституції України прямо вказує на те, що за неповагу (явну зневагу) до суду (судді) винні особи притягаються до юридичної відповідальності. Ця конституційна норма у повному обсязі кореспондується із іншими нормативноправовими актами України, зокрема, з вимогами ст. 50 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до змісту якої прояв неповаги до суду (судді) з боку фізичних осіб, які є учасниками судового процесу (розгляду справи) або присутні в залі судового засідання, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦПК України за прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання.

За вчинення цього правопорушення передбачено адміністративну відповідальність відповідно до ст. 185-3 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП настає за неповагу до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Порядок та процедура розгляду справ про притягнення до відповідальності за неповагу до суду регулюється КУпАП та іншими нормативно - правовими актами, зокрема, Рекомендаціями щодо притягнення до адміністративної відповідальності за неповагу до суду, затвердженими рішенням Ради суддів України № 62 від 26 жовтня 2018 року (далі - Рекомендації).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином не дотримався порядку та процесу судового розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до розділу ІІ Рекомендацій справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-3 КУпАП, розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено зазначене правопорушення.

З моменту оголошення судом перерви в судовому розгляді справи для розгляду питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду дії суду (судді) переходять в площину адміністративного процесу, у зв`язку із чим суд повинен керуватися нормативними положеннями статей 276-285 КУпАП, які визначають загальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення щодо них постанов.

У відповідності до зазначених норм розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з того, що головуючий на засіданні оголошує: склад суду, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, права та обов`язки інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення (законні представники та представники, захисник, свідок, експерт, перекладач), передбачені статтями 268-274 КУпАП.

Після роз`яснення прав та обов`язків суд переходить до заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді даної справи, дослідження доказів, вирішення клопотань.

Відповідно до статті 284 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Разом з цим, як слідує з наданих до суду матеріалів справи та звукозапису судового засідання по справі № 212/3337/18 від 08 травня 2020 року суд першої інстанції після оголошення о 12 год. 52 хв. технічної перерви в судовому розгляді цивільної справи № 212/3337/18 за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порушення вищезазначених вимог закону не провів судовий розгляд справи у порядку, передбаченому ст.ст. 276-285 КУпАП, а саме: не оголосив склад суду та яка справа підлягає розгляду, а також хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, передбачені КУпАП, не заслухав думку учасників судового розгляду, не дослідив безпосередньо у судовому засіданні докази.

При цьому, о 16 год. 05 хв. суд відновив розгляд цивільної справи № 212/3337/18 та оголосив постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що йому не було відомо про розгляд судом першої інстанції 08 травня 2020 року справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, постанову судом першої інстанції було винесено за його відсутності та копію зазначеної постанови він не отримував.

Жодних доказів, які б спростовували зазначене, матеріали справи не містять та під час апеляційного перегляду не надано, у зв`язку з чим відповідні доводи ОСОБА_1 є обгрунтованими.

Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 року передбачає, що кожний має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі, виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь - якого обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Існування процедури заочного провадження не викликає заперечень за умови, що при цьому дотримуються гарантії, які забезпечують права особи, закріплені Конвенцією (рішення у справах «Шомоді проти Італії» та «Медениця проти Швейцарії»).

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так, у справі «Сейдовіч проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

У рішенні у справі «Mattoccia v. Italy» від 25 липня 2000 року Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

У рішенні у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати окремим фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Враховуючи зазначене, суд при винесенні оскаржуваної постанови допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, унаслідок чого порушив права ОСОБА_1 , а саме: право на участь під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та надання пояснень, які значною мірою могли би вплинути на прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, та зазначені порушення перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції фактичні дані в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині порушення його права на захист та справедливий судовий розгляд, необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Оскільки оскаржувана постанова суду підлягає безумовному скасуванню, суд апеляційної інстанції не входить до дослідження інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, керуючись ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на користь останнього.

Таким чином, враховуючи істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот