Провадження № 33/824/1268/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - Клок В.О.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_2 , 12.10.2019 о 05 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Л. Українки, буд. 16, керував автомобілем марки «Мазда», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Вказує, що постанова судді І-ї інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, призначений на 09.01.2020 року, хоча суд невірно зазначив у постанові про протилежний факт. У такий спосіб суд порушив принцип змагальності сторін та свободи у наданні суду своїх доказів та доведеності перед судом їх переконливості. Крім того, вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність його захисника, який подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в кримінальному провадженні та надав копію повістки.

Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі та мав намір пройти медичний огляд. Ця обставина зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, що міститься в матеріалах справи. Пояснення свідків були занотовані патрульними поліцейськими, що ставить під сумнів їх неупередженість.

Звертає увагу суду, що у нього не вилучалось посвідчення водія, а тимчасовий дозвіл на керування автомобілем не видавався.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд водія на визначення стану сп`яніння вказані різні події, що мали місце 12.10.2019 року (самозвернення водія до медичного закладу та безпосередня його доставка патрульними поліцейськими для проходження медичного огляду).

Зазначає, що в порушення ст.266 КУпАП та Інструкції №1452 від 09.11.2015 року, в матеріалах справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, і протокол був складений на місці зупинки автомобіля, а не в медичному закладі.

Стверджує, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП були відсутні будь-які об`єктивні дані про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддя першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276645 від 12 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та у лікаря-нарколога в присутності двох свідків; письмові пояснення свідків події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку; відеозапис з бодікамери патрульного поліцейського, де зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розписки про залишення на зберігання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 іншій особі, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КМНКЛ "Соціотерапія" від 12.10.2019 року, та прийшов до обґрунтованого висновку про достатність цих доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, суддя І-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, факт відсутності в матеріалах справи висновку, а також ті обставини, що у ОСОБА_2 не вилучалось посвідчення водія, а тимчасовий талон на дозвіл керування не видавався, як вказує апелянт, не може виключати наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та впливати на законність постанови.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, апелянт не надав під час апеляційного розгляду жодного доказу, який би спростовував його винуватість у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КпАП України - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко