ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2020 Справа №607/8201/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного ВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , працює секретарем у Музичній школі №2 м. Тернополя, одружена, на утриманні неповнолітня дитина,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №548158 від 19 травня 2020 року, ОСОБА_1 неналежно займається вихованням своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому, що дочка 17 травня 2020 року близько 18 год. у невстановленому місці, поблизу ТРЦ «Подоляни» по вул. Текстильній, 28Ч у м. Тернополі розпивала алкогольні напої (вино та віскі), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала частково. Пояснила, що для її дочки взагалі невластива подібна поведінка, вона росте вихованою та слухняною дитиною, але так сталось, що того дня, після тривалого перебування на карантині, вона пішла зустрітись із подругою ОСОБА_3 . Через деякий час її повідомили, що дочка потрапила в лікарню з алкогольним отруєнням. Зі слів дочки стало відомо, що вони з подругою взяли з собою сік і піцу та пішли відпочивати в зелену зону неподалік ТРЦ «Подоляни», потім подруга запропонувала їй спробувати вина. Де саме вони вживали алкоголь, їй достеменно не відомо.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з рапорту працівника поліції Кульчицького А.Я від 17 травня 2020 року, 17 травня 2020 року о 21 год. 11 хв. надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я « ОСОБА_4 » про те, що по вул. Сахарова у м. Тернополі в обласну дитячу лікарню була доставлена ОСОБА_2 з діагнозом: алкогольне сп`яніння важкого ступеня. ОСОБА_2 перебувала біля ТЦ «Подоляни» зі знайомим та вживала спиртні напої.

З рапорту о/у ВКП ТВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Татарина Б. вбачається, що 17 травня 2020 року було виявлено ОСОБА_2 , яка знаходилась у реанімаційному відділені обласної дитячої лікарні по вул. Сахарова у м. Тернополі, зі слів лікарів в стані алкогольного сп`яніння. Також було виявлено громадянку ОСОБА_5 , яка повідомила, що вона разом з ОСОБА_2 розпивала алкогольні напої.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 травня 2020 року, 17 травня 2020 року близько 17 год. 30 хв. вона зустрілась зі своєю подругою неподалік ТРЦ «Подоляни» по вул. Текстильній у м. Тернополі. Подруга запропонувала вжити алкоголь. Під час вживання алкоголю їй стало погано.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 травня 2020 року вбачається, що 17 травня 2020 року її дочка ОСОБА_2 пішла гуляти з подругою. Близько 22 год. до неї у двері подзвонив працівник поліції та повідомив, що її донька знаходиться в лікарні по вул. Сахарова у м. Тернополі з діагнозом: отруєння. Приїхавши в лікарню працівники поліції повідомили їй, що її донька разом з подругою біля ТЦ «Подоляни» розпивала спиртні напої та їй стало погано. Після цього донька була доставлена в лікарню з діагнозом: алкогольне сп`яніння важкого ступеня.

Частиною 3 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №548158 від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона неналежно займається вихованням своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому, що дочка 17 травня 2020 року близько 18 год. у невстановленому місці, поблизу ТРЦ «Подоляни» по вул. Текстильній, 28Ч у м. Тернополі розпивала алкогольні напої вино та віскі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 178 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_2 17 травня 2020 року о 18 год. 00 хв. розпивала алкогольні напоїв на вулиці, у закритих спортивних спорудах, у сквері, парку, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, в матеріалах справи немає.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 17 травня 2020 року близько 18 год. 00 хв. у невстановленому місці поблизу ТРЦ «Подоляни» по вул. Текстильній, 28Ч у м. Тернополі розпивала алкогольні напої.

Однак, в даному випадку, невстановлене місце не входить до переліку місць, де відповідно до ч. 1 ст. 178 КУпАП заборонено розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних та слабоалкогольних напоїв, і саме встановлення цього місця, зокрема чи це є вулиця, чи закрита спортивна споруда, сквер чи парк, чи громадський транспорт, чи яке інше заборонене законом місце, має значення для правильної кваліфікації дій особи.

Наведене не дає можливості встановити, чи дійсно ОСОБА_2 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 178 КУпАП, як це зазначено у протоколі.

Наведене ставить під сумнів вчинення ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила вказане правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 184, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків