КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/2663/20
Провадження № 33/824/1758/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Лисенко В.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 22 лютого 2020 року близько 04 год. 00 хв. в Київській обл., Києво-Святошинського р-ну, с. Софіївська Борщагівка, по вул. Соборна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SkodaOctavia» з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що копію постанови він не отримував, з її повним текстом ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень 03 квітня 2020 року, саме з цієї дати апелянт мав можливість ознайомитися з текстом оскаржуваної постанови, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що незгодний із постановою суду першої інстанції, оскільки судом при призначенні покарання не було враховано обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм процесуального права, неправильно досліджував та оцінив надані докази.

Щодо обставин справи пояснює, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки злякався. Зазначає, що в той день до нього зателефонувала його дружина та повідомила йому, що захворів їх син та у нього велика температура. У зв`язку з хвилюванням у нього піднявся тиск після чого він прийняв ліки від тиску та валеріанку.

ОСОБА_1 зазначає, що на даний час він працює водієм таксі, що є його основним заробітком, має на утриманні неповнолітній син, мама, яка не працює.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в них відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення, ухваленого 16 березня 2020 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не оскаржується доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених судом, апеляційний суд в цій частині постанову не переглядає.

Оскаржуючи судове рішення ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції при винесенні постанови було невірно та неповно досліджені та оцінені докази наявні в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість призначення адміністративного стягнення та недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що вимоги вказаної статті судом дотримані.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, місце роботи чи сімейний стан порушника, про які зазначає апелянт, не впливають на розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки більш м`якого чи суворішого покарання ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено.

Крім того апеляційний суд зазначає, що Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено накладення стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією відповідної статті, чи її частини.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою та ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим підстав для її скасування або зміни апеляційним судом не встановлено, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун