Справа №639/2486/20
Провадження №3/639/878/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Курила В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Караванського В.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Семехи Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, інваліда І групи, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР №239388 від 17.04.2020 року, згідно з яким 17 квітня 2020 року о 22 год 30 хв за адресою: м. Харків, вул. Маршала Конєва, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GEELY MR-7151A, номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: невиразна вимова, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №239388 від 17.04.2020 зазначається про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав у повному обсязі.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 17.04.2020 року приблизно о 22 годині він їхав на автомобілі марки GEELY, номерний знак НОМЕР_1 , зі сторони Південного вокзалу по вул. Маршала Конєва для того, щоб підвезти незнайомого чоловіка в район Гончарівського мосту. В автомобілі разом із ним був також пасажир ОСОБА_2 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони повертались назад та рухались по вул. Маршала Конєва, в районі ломбарду їх автомобіль заглох. Приблизно через 15 хвилин їм вдалось завезти автомобіль та вони почали від`їжджали від цього місця, після чого їх зупинив екіпаж патрульної поліції.

Після перевірки документів поліцейські запідозрили, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому вийти із автомобіля для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На це ОСОБА_1 повідомив їм, що він є інвалідом І групи з дитинства (захворювання ДЦП з ураженням ніг) та не може самостійно вийти із автомобілю, на підтвердження чого надав працівникам поліції документи про встановлення групи інвалідності.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до посвідчення водія він має право на керування транспортними засобами, з урахуванням того, що його автомобіль обладнаний ручним керуванням та спеціально був отриманий ним через службу соціального захисту.

На запитання поліцейських ОСОБА_1 пояснив, що він не вживав алкогольні напої, тому що вони йому заборонені у зв`язку із хворобою. Спочатку поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, але коли побачили, що він без милиць самостійно не може пересуватись, сказали, що вони все вирішать на місці. Після цього йому принесли прилад «Драгер», який він продував декілька разів, однак результат йому не повідомили. Після цього працівник поліції пішов у службовий автомобіль складати протокол про адміністративне правопорушення. Понятих ОСОБА_1 бачив лише здалеку, вони стояли на відстані 6-7 метрів від його автомобіля, до нього поліцейські їх не підводили.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 був згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, поліцейські не надали йому можливості пройти такий огляд у визначеному законом порядку.

При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення йому не надали можливості дати пояснення і заперечення по суті адміністративного правопорушення, з процесуальними правами відповідно до ст. 268 КУпАП його не ознайомили, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення по справі та скористатися правовою допомогою адвоката.

Крім цього, працівники поліції фактично його не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки після складення протоколу про адміністративне правопорушення він на цьому ж автомобілі разом зі свідком ОСОБА_2 поїхали додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення по обставинам справи та підтвердив, що працівники поліції надавали водієві ОСОБА_1 спеціальний технічний прилад «Драгер» та він дихав у нього, однак результат їм не повідомили. Водій ОСОБА_1 був згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та погоджувався проїхати до наркологічного диспансеру на вул. Шевченко, 26, однак поліцейські це проігнорували.

Під час судового розгляду захисник адвокат Семеха Д.С. зазначив, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не надано, у зв`язку з чим провадження по справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами пункту 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція) передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №239388 від 17.04.2020 року зазначено, що ознаками алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 є: невнятна вимова, запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом враховується, що ОСОБА_1 є інвалідом І групи з дитинства, у зв`язку з наявним захворюванням ДЦП з ураженням ніг, самостійно без милиць він пересуватись не може. При цьому, у особи внаслідок наявного захворювання є суттєві порушення в мовленні (невнятна вимова), що встановлено під час судового засідання.

Вказані обставини додатково підтверджуються копією посвідчення інваліда Серія НОМЕР_2 від 26.07.2005 року та довідкою до акту огляду МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями Серія НОМЕР_3 .

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції від 17.04.2020 року встановлено, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці та на пропозицію працівників поліції намагався пройти такий огляд на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер».

Відповідно до пункту 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі за текстом - Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 7 Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до пункту 8 зазначеного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З досліджених відеозаписів від 17.04.2020 року встановлено, що працівник поліції лише запитує у ОСОБА_1 : «На Шевченка поедем мочу сдавать?».

При дослідженні відеозаписів за 17.04.2020 року встановлено, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також правові наслідки відмови від проходження такого огляду.

Із вказаних відеозаписів неможливо однозначно визначити факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Відповідей ОСОБА_1 на запитання працівника поліції на відеозаписах взагалі не чути.

Щодо долучених до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає, що ці пояснення свідків не були написані ними власноручно, обидва пояснення однакові за змістом та стилістичним викладенням тексту, що робить їх ідентичними між собою. Пояснення вищевказаних свідків були відібрані поліцейськими на попередньо підготовленому бланку, який містив вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно способу вчинення протиправного діяння особою та порядку проведеного огляду на місці.

Отже, надання свідкам для заповнення пояснень, в яких вже наведений їх зміст, визначає наперед хід повідомлених ними обставин та не відповідає критеріям добровільності та самостійності показань, які особа повинна давати лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, у зв`язку з чим такі показання не можуть бути допустимим доказом факту чи обставинам, на доведення яких вони були надані.

У судові засіданні неодноразово викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутніми під час оформлення матеріалів та складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи у судові засідання неодноразово викликались поліцейські Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Однак, зазначені свідки у судові засідання неодноразово не з`явились та поважні причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим під час судового розгляду свідки не надали показання по відомим їм обставинами справи.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники поліції фактично його не відсторонили від керування транспортним засобом та в подальшому він на цьому ж автомобілі поїхав додому, не спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб та зобов`язаний відсторонити водія від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані про виконання поліцейським вимог статті 265-2, ч. 1 ст. 266 КУпАП, «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1102.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу поліцейськими не складався, іншим особам керування цим транспортним засобом у встановленому законом не передавалось.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №239388 від 17.04.2020 року сам по собі не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки впротоколі не зазначено, які саме дії водія ОСОБА_1 свідчать про його ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Відповідно, поліцейський, як суб`єкт уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП зобов`язаний збирати докази.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23 липня 2002 року).

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова водія транспортного засобу від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, при розгляді справи встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а відповідно і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Курило