Справа № 713/878/20
Провадження №3/713/505/20
ПОСТАНОВА

іменем України

01.07.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючий суддя Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., за участю потерпілої ОСОБА_1 , з участю представника потерпілої адвоката Ковалюка М.Г., за участю захисника Кириляк С.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм, за ст.173-2 ч.1 КУпАП

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , 25.05.2020 року близько 12-20 год., знаходячись поблизу магазину «Наш Край», який розташований в АДРЕСА_2 , вчинив сварку із невісткою ОСОБА_1 , під час якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав, подав письмове заперечення, де зазначив, що у їхній родині є триваючий цивільно-правовий спір пов`язаний із правом власності на житловий будинок, у якому він проживає разом із дружиною ОСОБА_3 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить в рівних частинах його матері ОСОБА_4 та його синові ОСОБА_5 . У його дружини та перестарілої матері іншого житла придатного для проживання немає, я він з дружиною все життя працював, шоб упорядкувати та перебудувати даний житловий будинок. Вони особливо ніколи не цікавилися юридичним оформленням права власності на житло, оскільки ніколи не було конфліктів з цього питання. Житловий будинок був оформлений на його батька і останній заповів належне йому майно не їхньому синові, а своєму внукові ОСОБА_5 . Після отримання права власності на даний житловий будинок ОСОБА_5 геть змінив свою поведінку та разом із своєю дружиною ОСОБА_1 почав виганяти його та ОСОБА_6 , а також свою перестарілу бабцю ОСОБА_4 із спірного житлового будинку. Все це вилилося у тривалий судовий процес, внаслідок якого рішенням Вижницького районного суду від 06.09.2013 року у справі №713/1856/13-ц за ОСОБА_7 було визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку. З тих пір його син ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_1 всіляко намагаються вижити їхз дружиною та 90-річну ОСОБА_7 з даного житлового будинку.

Так, в суботу 23.05.2020 року він прийшов з роботи додому та застав свою дружину ОСОБА_6 всю побиту, в численних синцях та саднах. На його запитання, що сталося, вона розповіла, що приходив їхній син з дружиною та побили її. Він дуже обурився цьому, оскільки останній рік вона дуже хворіє, перенесла важку операцію, постійно приймає ліки і в її стані отримання фізичної та психологічної травми внаслідок побиття власним сином може мати непередбачувані наслідки. ОСОБА_6 не хотіла проходити СМЕ - соромилася людям розказати, що її побив рідний син. Але те, що відбулося далі змусило їх все таки звернутися до правоохоронних органів,?

25.05.2020 року вони з дружиною зайшли в магазин «Наш край», щоб купити продукти. Коли вони виходили з магазину, на вулиці їх уже чекали їхній син ОСОБА_5 з невісткою ОСОБА_1 . Він вирішив вступитися за матір перед сином та спитав навіщо він її побив. Але замість розмови, невістка ОСОБА_1 включила відеокамеру на телефоні та почала їх з дружиною та сином знімати. Дружина обурилася такій протиправній поведінці ОСОБА_1 , оскільки цим остання перешкоджала їхньому спілкуванню із сином та створювала конфліктну ситуацію, однак ОСОБА_1 продовжувала зйомку, звівши тим самих нанівець всі їхні зусилля щодо примирення в родині. Як потім з`ясувалося, перед тим ОСОБА_1 очевидно була в приміщенні магазину «Наш край» та помітила їх задовго до того, як вони вийшли з магазину і, готуючись до створення конфлікту, почала зйомку іще в приміщенні магазину. Разом з тим наступне відео є уривчастим, що вказує на те, що кимось воно було оброблене та видалені його частини, що нівелює його значення як доказу у справі, оскільки воно містить ознаки стороннього втручання, відтак є недостовірним доказом, оскільки спотворює загальну картину того, що відбулося.

Зазначив, що протиправною є саме поведінка ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які намагаються позбавити житла їх, своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з приводу чого тривалий час існує цивільно-правовий спір між сторонами, що в свою чергу виключає наявність домашнього насильства. Ним не було вчинено щодо ОСОБА_1 жодних дій, які б носили ознаки психологічного насильства і завдали або могли б завдати шкоду її психічному здоров`ю. З матеріалів справи не вбачається, що вона з даного приводу зверталася до психологів, психіатрів або інших лікарів, тобто відсутні будь-які (реальні або можливі) наслідки, інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 показала, що ОСОБА_2 біля магазину «Наш Край» в м.Вижниця, Чернівецької області 25.05.2020 року вчинив конфлікт з нею та її чоловіком, під час якого ображав її нецензурною лайкою, штовхнув, погрожував вбивством.

Суд, вислухавши ОСОБА_2 , потерпілу, дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14, п.17 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ставиться в провину те, що він під час конфлікту ображав свою невістку ОСОБА_1 нецензурною лайкою, що завдало останній шкоду психологічному здоров`ю та вчинив домашнє насильство.

Вина ОСОБА_2 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №262245 від 25.05.2020 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.05.2020 року, показами потерпілої ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 .

З долученого до матеріалів протоколу ДВД диску, де наявний запис з камери мобільного телефону, вбачається, що 25.05.2020 року дійсно ОСОБА_2 вчинив конфлікт з потерпілою, виражався в її бік образливими словами та нецензурною лайкою. Даний доказ суд визнає належним та допустимим доказом по справі.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, приходить до висновку, що відносно ОСОБА_2 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, із ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.40-1, 173-2 ч.1, 221, 283, 284, 287-289 КУпАП, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170,00 (Сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420 (Чотириста двадцять) гривень 40 (Сорок) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. А. Кибич