провадження № 3/947/4507/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., розглянувши матеріали, що надійшли з ДОП СП Київського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 154 ч. 2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 648781 від 10.06.2020 року, 31.05.2020 року біля 12 год 30 хв ОСОБА_1 , будучи власником собаки породи «Метис» чорного кольору, допустила порушення правил тримання собак, внаслідок чого її собака покусала ОСОБА_2 , завдавши шкоду здоров`я потерпілій.

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол про вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси не з`явилася. Про направлення матеріалів була повідомлена належним чином під розписку в протоколі. Судом вживалися заходи для сповіщення правопорушника про час та місце проведення судового засідання, шляхом смс-повідомлення на номер телефону вказаного в матеріалах справи. Крім іншого ОСОБА_1 додатково сповіщалася через дільничного офіцера поліції, однак до суду не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ справа розглянута без участі ОСОБА_1 .

У поданій 20.07.2020 року заяві ОСОБА_1 вину свою визнала.

Крім власного визнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю доказів у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , довідкою огляду Клініки сімейного лікаря МЕДЕЯ, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , міжнародним ветеринарним паспортом на собаку.

Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447 від 21.02.2006 року (далі - Закон України № 3447), власником тварини є юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Статтею 4 Закону України № 3447 від 21.02.2006 року встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як забезпечення безпеки, прав та законних інтересів громадян та відповідального ставлення до придбання тварини та її утримання.

Відповідно до п. 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17.06.1980 року наказом Міністерства ЖКГ УРСР Мінісільхозпрому УРСР, Мінохорониздоров`я УРСР громадяни - власники собак зобов`язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей.

Згідно підпункту "а" пункту 7 Правил власникам собак дозволяється виводити собак з ізольованих територій в загальні двори та на вулицю з обов`язковим забезпеченням безпеки людей тільки на короткому повідку і в наморднику.

Пунктом 8 Правил власникам собак забороняється залишати собак бездоглядними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником собаки породи «Метис» чорного кольору. Отже, маючи у власності собаку, ОСОБА_1 повинна дотримуватись Правил їх тримання та поводження, несе відповідальність за її дії, повинна забезпечити її утримання в ізольованому приміщенні чи території та вигулювати відповідно до правил тримання собак.

Оскільки ОСОБА_1 порушила правила утримання собаки, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 , що підтверджуються довідкою, то вона визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП.

Відповідно до статті 154 КУпАП тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка визнає себе винною в порушенні правил тримання собак, розуміє наслідки недотримання нею законодавства, реальної небезпеки, яка існує для оточуючих від її неправомірних дій, суд вважає за необхідне, накласти на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 154 ч. 2 КУпАП.

Дотримуючись вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при визначенні правопорушнику виду адміністративного стягнення, враховуючи відсутність інформації про повторність порушення ОСОБА_1 правил вигулу собаки, зважаючи на те, що собаці ОСОБА_3 , 2018 року народження, у серпні 2019 року проведено щеплення проти сказу, собака має Міжнародний ветеринарний паспорт, що свідчить про піклування твариною з боку власниці, не встановлення умислу з боку ОСОБА_1 , що характеризує суб`єктивну сторону правопорушення, вважаю можливим визначити стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави без конфіскації тварини. Таке адміністративне стягнення вважаю достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і достатнім для попередження здійснення ним нових правопорушень.

При цьому враховується, що положеннями статті 23 КУпАП передбачена головна мета адміністративного стягнення, а саме - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною першою Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що гуманне ставлення до тварин це дії, що відповідають вимогам захисту тварин від жорстокого поводження і передбачають доброзичливе ставлення до тварин, сприяння їх благу, покращання якості їх життя тощо.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності. Принципи гуманності від жорстокого поводження полягають в забезпеченні умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; встановлення відповідальності за жорстоке поводження з тваринами; утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

При обставинах, встановлених у цій адміністративній справі, суддя доходить висновку, що відібрання собаки ОСОБА_3 від власниці шляхом конфіскації буде завчасною та негуманною мірою по відношенню до тварини, при цьому суд розраховує можливість виправлення особи правопорушника ОСОБА_1 , її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, без застосування негуманних дій по відношенню до її собаки.

Також враховується право постраждалої особи ОСОБА_2 на відшкодування в повному обсязі матеріальної та моральної шкоди за рахунок ОСОБА_1 , як особи, яка утримує собаку ОСОБА_3 .

Конфіскація собаки у даному випадку може бути спрямована лише на попередження подібних випадків в майбутньому, але ніяким чином не компенсує вже спричинену потерпілій шкоду. Суд вважає, що ОСОБА_1 , як власниця собаки спромозі самостійно запобігти повторенню таких випадків та не допускати порушення встановлених правил тримання тварин.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 154, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП на підставі якої накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 85 (вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок з конфіскацією тварини, а саме: собаки породи "Метис", чорного кольору, яка належить ОСОБА_1 на підставі міжнародного ветеринарного паспорту, стать - сука, дата народження 2018 рік, кличка - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст. 308 КУпАП, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу або з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення у разі оскарження постанови про стягнення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, де в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Літвінова І. А.