ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1383/20 Справа № 186/979/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , працює на ВСП ШУ «Першотравенське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля»

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При обставинах, встановлених судом першої інстанції, 15 липня 2020 року о 01 годині 08 хвилин в м. Бердянськ по вул. Морська, вул. Гостинна ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду в мед закладі на стан алкогольного сп`яніння, а також від продуття алкотестера «Драгер» категорично відмовився.

- ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення та у зв`язку зі спливом строків давності.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що враховуючи відсутність в матеріалах справи а ні результатів огляду його на місці зупинки в присутності двох свідків, а ні висновку медичного закладу, а лише за наявності одного з яких можливе притягнення до відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння, то постанова є незаконною ті підлягає скасуванню.

Вказує, що він не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, ніхто йому не пропонував пройти такий огляд, а свідків його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу не було.

Зазначає, що як слідує з письмових пояснень, значиться, що він відмовлявся від проходження огляду з використанням технічного засобу, а це є його правом і не утворює складу правопорушення.

Також зазначив про порушення його права на захист судом першої інстанції, оскільки справа була розглянута за його відсутності, коли він перебував на лікарняному.

Окрім цього зазначає, що на теперішній час сплинули всі строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, а тому, враховуючи, що останній про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а також просив розглянути справу без його участі, вважаю за можливе, відповідно до ст. 294 КУпАП, розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи про незаконність і необґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю вимоги апеляції такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані норми закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101590 від 15 липня 2020 року, в якому працівником поліції зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та підписання акту, що засвідчено підписами свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15 липня 2020 року, відповідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, також відмовився від продуття алотестера «Драгер»; відеозаписами на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень встановленого порядку направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не виявлено.

Посилання ОСОБА_1 як на підставу скасування постанови у зв`язку з розглядом справи без його участі є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином сповіщеним про місце та час розгляду справи, до місцевого суду не з`являвся. Наявні в матеріалах справи заяви з проханням відкласти розгляд справи, були взяті суддею першої інстанції до уваги та вони свідчать про перебування ОСОБА_1 саме на амбулаторному лікуванні, що не позбавляло останнього можливості прибути до суду. Окрім цього, як слідує з заяв ОСОБА_1 , він також просив відкласти розгляд справи, оскільки виявляв бажання звернутись за отриманням юридичної допомоги, однак, з незалежних від суду причин, захисника не залучив. Таким чином, за наведених обставин, не вбачаю порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист.

Даних чи доказів, які б свідчили про обмеження прав ОСОБА_1 в наданні ним як суду першої інстанції так і в апеляційній інстанції доказів в підтвердження своїх доводів чи в обмеженні будь-яких інших його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Помилковими є і доводи ОСОБА_1 щодо настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП виключно за наявності результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що також охоплюється об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, то воно спростовується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15 липня 2020 року, відповідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відеозаписами, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

Також зважаю на положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення мало місце 15 липня 2020 року. Постанова судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була ухвалена 13 жовтня 2020 року, тобто в межах трьохмісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому, доводи ОСОБА_1 щодо необхідності закриття провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення його до адміністративної відповідальності є помилковими.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Згідно разом наведеного, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко