ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/147/20 Справа № 199/9840/19 Суддя у 1-й інстанції - Воробйов В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 25 листопада 2019 року о 00 годині 39 хвилин в районі будинку № 24-Д по вул. Вітчизняній в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Деу, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати як незаконну і необґрунтовану у зв`язку із невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та закрити провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, але за матеріалами справи складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду.

Посилається на те, що ніхто за керування транспортним засобом у стані сп`яніння протокол щодо нього не складав, притягнення за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування його у стані сп`яніння суду не подавав і матеріали справи цих оглядів не містять.

Вказує на те, що щодо нього було складено лише протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні результати огляду його на стан сп`яніння як у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейськими, так і у виді результатів огляду в медичному закладі охорони здоров`я.

Крім того, направлення його до медичного закладу також складено не було, що суперечить інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б спростовували докази на підтвердження вини ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який він підписав без будь-яких зауважень, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, та інших матеріалах справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Пропозиція пройти огляд в наркологічному диспансері та відмова ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі події (а. с. 9).

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а складався за ч. 1 ст. 122 КУпАП, спростовуються матеріалами справи, а саме як протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336387 від 25 листопада 2019 року, в якому під підпис зазначено підстави його складання, роз`яснено про права та обов`язки ОСОБА_1 , так і відеозаписом події (а. с. 9), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У цьому разі проходження огляду на місці зупинки не передбачено, а тому огляд на місці ОСОБА_1 не пропонувався, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається виключно у медичних закладах, а не на місці поліцейським, тому і відсутні в матеріалах справи результати огляду на місці, при цьому ОСОБА_1 взагалі відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, що підтверджено підписами самого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та щодо цих обставин будь-які зауваження ОСОБА_1 не надавав.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції накладено на нього адміністративне стягнення за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а. с. 12-13).

Доводи ОСОБА_1 про те, що відсутнє в матеріалах справи направлення його до медичного закладу на огляд, яке не складалось, також не є слушним, оскільки ОСОБА_1 відмовлявся проходити у медичному закладі огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом події, тому й не було підстав для його складання, однак встановлено, що у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи посвідчення водія ВП ЯАА НОМЕР_2 , та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ПК № НОМЕР_3 (а. с. 1).

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко