КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 грудня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю апелянта - ОСОБА_1

захисника - адвоката Бєлкіна Л.М.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 09 листопада 2020 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою в адміністративній справі судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в сел. Сабадаш Жашківського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.

Також на підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у порушенні учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

01.10.2020 року о 18:40 годині по вул. Гуцала в м. Ірпінь Київської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Outlander", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 16.1 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі автомобілю марки "Mitsubishi Lanser", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання його винуватим у вчиненні цієї ДТП незаконним і необгрунтованим, неправильно встановлені фактичні обставини справи та притягнення його до відповідальності за ст. 124 КпАП України - безпідставним, просить: постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 09 листопада 2020 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ; пояснення апелянта і захисника Бєлкіна Л.М., які підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV, є джерелом права в Україні.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Зазначені вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 не виконані, зважаючи на таке.

Висновок судді місцевого суду про винуватість водія ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставина справи, оскільки наявні в ній докази об`єктивно свідчать про відсутність належних і допустимих доказів його винуватості, а тому й не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку з настанням даної ДТП і наслідків, що в результаті такої настали.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Так, водію ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 16.11 ПДР України, згідно з якими на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, а саме схеми ДТП, яка сталася 01.10.2020 року /а. с. 3/, суддя місцевого суду не взяла до уваги, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Outlander", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , рухався по вул. Гуцала з наміром виїзду на вул. Громадянська в м. Ірпінь Київської області та повороту ліворуч. При цьому перехрестя між вул. Гуцала та вул. Громадянська для повороту ліворуч на той момент регулювалось такими дорожніми знаками згідно вимог ПДР України:

- п. 5.35.2 "Пішохідний перехід" (водій повинен пропустити пішоходів, що переходять дорогу по "зебрі"), на момент проїзду ОСОБА_1 пішоходів не було;

- п. 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" (вказує напрямок руху на перехрещувальній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише в напрямку стрілки (у даному випадку - ліворуч). У даному випадку цей знак визначав, що рух транспортних засобів по вул. Громадянській є одностороннім, а напрямок руху по ній відносно вул. Гуцала - з права наліво, тобто рух транспортних засобів по вул Громадянській зліва направо, по якій рухався автомобіль "Mitsubishi Lanser", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відносно до вул. Гуцала - заборонений.

До цього ж, з правої сторони від автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на перехресті доріг по вул. Громадянській знаходиться дорожній знак 3.21 - "В`їзд заборонено", який забороняв йому поворот праворуч, а також забороняв водію автівки "Mitsubishi Lanser", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , рухатись прямо по вул Громадянській та пересікати перехрестя по вул громадянській та вул. Гуцала;

- п. 2.1 "Дати дорогу" (водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі).

Тому, виїжджаючи на перехрестя, водій ОСОБА_1 переконався, що пішоходів на проїжджій частині дороги не було, праворуч від його автомобіля на дорозі транспортних засобів також не було. Тоді він почав маневр ліворуч, усвідомлюючи із діючих дорожніх знаків, що транспортних засобів, які б рухались зліва від нього по вул. Громадянській не повинно бути, так як рух по ній згідно знаку 5.7.2 є одностороннім, а також наявністю дорожнього знаку 3.21 "В`їзд заборонено" (в`їзд усіх транспортних засобів забороняється з метою, зокрема, запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом). Зона дія знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

В цей момент напереріз автомобілю "Mitsubishi Outlander", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , виїхав автомобіль "Mitsubishi Lanser", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на великій швидкості по вул. Громадянській з одностороннім рухом в зустрічному напрямку в сторону вул. Озерної, в результаті чого уникнути зіткнення з ним йому ( ОСОБА_1 ) не вдалося.

За таких фактичних обставин між порушенням водієм ОСОБА_2 п. п. 3.21, 5.7.2 ПДР України та ДТП й наслідками, що в результаті неї настали, наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Так, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 245, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н