Справа № 161/3497/20 Провадження № 33/802/411/20 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Категорія: ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Молчанова Т.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, із застосуванням на підставі ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 26 лютого 2020 року о 20 год. 40 хв. у м. Луцьку, на перехресті вул. Ковельська та вул. Чернишевського, він, керуючи транспортним засобом, марки «Mersedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із транспортним засобом, марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

26 лютого 2020 року о 20 год. 40 хв. у м. Луцьку, на перехресті вул. Ковельська та вул. Чернишевського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Mersedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, 26 лютого 2020 року о 20 год. 43 хв. у м. Луцьку, на перехресті вул. Ковельська та вул. Чернишевського, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, марки «Mersedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з огородженням вздовж проїзної частини, тим самим його пошкодив.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що місцевим судом порушене його право на захист, оскільки 22 травня 2020 року він подавав до суду першої інстанції заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із карантинними заходами, спричиненими поширенням коронавірусу COVID-19, але суддя розглянув справу у його відсутності. Стверджує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Також зауважує, що йому не було запропоновано пройти такий огляд на місці. Зазначає, що Drager «Alcotester 7510», який використовувався поліцейським, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. Враховуючи наведене, просить скасувати судове рішення та закрити провадження у справі за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП щодо нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Молчанова Т.Є., який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що місцевим судом порушене його право на захист.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються матеріалами справи.

В оскаржуваній постанові (а.с.27) суддя вказав, що у судові засідання, призначені на 17 год. 20 хв. 19 березня 2020 року, на 17 год. 00 хв. 14 квітня 2020 року, на 17 год. 00 хв. 12 травня 2020 року та 25 травня 2020 року ОСОБА_1 повторно не з`явився за викликом до суду, хоча був належним чином повідомлений про час, місце і дату судового розгляду. На адресу суду, на кожне із вище призначених судових засідань, від ОСОБА_1 надходили клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із наміром скористатися правовою допомогою адвоката, а також у зв`язку з карантинними заходами (а.с.14, 18, 24).

Отже, з 03 березня 2020 року по 25 травня 2020 року (перебування даної справи у провадженні місцевого суду) ні сам ОСОБА_1 , ні його захисник в судові засідання протягом майже трьох місяців жодного разу не з`явились.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, неявка ОСОБА_1 протягом трьохмісячного строку до суду першої інстанції для розгляду справи є його наміром ухилитися від накладення безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП може бути накладене лише протягом трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Незважаючи на те, що у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення та закрити провадження у справі за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП щодо нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, проте, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.2020 серії БД № 306896, 26 лютого 2020 року о 20 год. 40 хв. у м. Луцьку, на перехресті вул. Ковельська та вул. Чернишевського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Mersedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 власноручно. Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.02.2020 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

На запит Волинського апеляційного суду КП «Волинський обласний наркологічний диспансер» направив копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Копією направлення від 26.02.2020 (а.с.42) повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 проведено в медичному закладі без відповідного направлення. Тому такі доводи апеляції не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.

Згідно з копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №392 від 26.02.2020 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння із вмістом алкоголю в крові 1,70 % (а.с.41 зворот п.18).

Крім того, у вказаному акті сам ОСОБА_1 зазначив: «випив 2 бокала пива» (а.с.41 зворот п.16), тим самим він фактично визнав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, такі пояснення самого ОСОБА_1 також спростовують доводи його ж апеляційної скарги про відсутність доказів його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначає, що Drager «Alcotester 7510», який використовувався поліцейським, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Однак, з такими твердженнями апелянта апеляційний суд погодитись не може із таких підстав.

Вказаний виріб був зареєстрований в Україні, згідно з Порядком державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим Постановою КМУ від 09.11.2004 №1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, термін дії до 10.02.2015.

Відповідно до роз`яснень ДП «Український медичний центр сертифікації» №45 від 18.01.2018 включення, згідно з Постановою КМУ №1497, Драгера «Алкотест 7510» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення їх у експлуатацію (початок використання), закінчення ж терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію.

Використання медичних виробів газоаналізатора Драгер «Алкотест 7510», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 є законним.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Згідно із сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки міжповірочний інтервал приладу Драгер «Алкотест 7510» становить один рік.

З роздрукованого результату приладу Драгер «Алкотест 7510», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 05.07.2019, а проходження огляду на стан сп`яніння проводилося 26.02.2020, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 7510» (а.с.4).

Враховуючи викладене, всупереч доводів апеляційної скарги, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений працівниками поліції відповідно до вимог ст.266 КУпАП.

Таким чином, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 пункту п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильними.

Нових доказів, які спростовували б висновки місцевого суду, суду апеляційної інстанції надано не було.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, із застосуванням положень ст.36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов