Справа № 308/494/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/356/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388801 від 28. 12. 2019 та постанови судді від 03. 03. 2020 вбачається, що 28. 12. 2019 о 21 год. 15 хв. в с. Кібляри по вул. Головній, Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «DACIA LOGAN» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови. Від проходження тесту у встановленому законом порядку за допомогою спеціального приладу Drager та у медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п 2. 5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та неналежним дослідженням дійсних обставин справи. Зазначає, що звинувачення про його знаходження на момент зупинки працівниками поліції в стані алкогольного сп`яніння є надуманим і недоведеним, оскільки працівники поліції не мають права візуально встановлювати ознаки сп`яніння, до того ж немає жодних доказів того, що він відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, як і доказів того, що йому пропонувалось пройти такий огляд на місці, чи в закладі охорони

-2-

здоров`я, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також на його думку, у протоколі не зазначено від якого саме тесту від відмовився, а лише вказано, що у присутності двох свідків без зазначення їх персональних даних, який суд не встановив і не допитав в судовому засіданні, незважаючи на заявлене ним клопотання. Протокол взагалі не містить жодного підпису, в тому числі і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зазначене свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вказує на незаконність дій працівників поліції після її зупинки, які поводилися непрофесійно, в тому числі щодо законності і підставності зупинки керованого ним автомобіля.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23. 12 .2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд належним чином не з`ясував обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя послався на протокол серії ДПР18 № 388801 від 28. 12. 2019, із якого вбачається, що ОСОБА_1 ставилось в вину те, що він 28. 12. 2019 о 21 год. 15 хв. в с. Кібляри по вул. Головній Ужгородського району, керував транспортним засобом марки «DACIA LOGAN» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови. Від проходження тесту у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пославшись тільки на вказаний єдиний доказ суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Вище зазначені докази суд першої інстанції оцінив як належні та допустимі, однак , жодних висновків та обґрунтувань з цього питання у судовому рішенні не навів.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної сарги про те, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є недопустими доказами його вини.

-3-

За ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст. 266 КУпАП, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17. 12. 2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов`язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції, пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються окрім іншого: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України №1395 від 07. 11. 2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10. 11. 2015 за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Відповідно до розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17. 12. 2008 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається в двох примірниках, один з яких під підпис вручаєтьсяо собі, щодо якої проводивсятакий огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення такого огляду складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі відмови водія

-4-

від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі).

Проте, зазначених вимог законодавства працівниками поліції в даному випадку дотримано не було.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388801 від 28. 12. 2019, який складено щодо ОСОБА_1 вбачається, що факт його відмови від огляду на стан сп`яніння, засвідчений в присутності двох свідків, однак у протоколі не зазначено їх персональних даних (прізвищ та адреси), їх підписи, та жодних пояснень свідків, якими б було засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали справи також не містять. В протоколі про адміністративне правопорушення також, відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або ж запис про відмову особи від підпису.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 28. 12. 2019 у с. Кібляри по вул. Головній, їхав за дружиною і по дорозі його зупинили працівники поліції, які попросили документи та почали наполягати на тому, що він вживав алкогольні напої, однак пройти йому огляд на стан сп`яніння не пропонували, і при ньому протокол не складався, ніякі свідки не залучались. Також ОСОБА_1 категорично заперечив факт вживання ним алкогольних напоїв як через релігійні переконання, так і через стан здоров`я. Вказані обставини, можуть підтвердили свідки, які спостерігали за діями працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що 28. 12. 2019 біля 21 години знаходився на вул. Головній в с. Кібляри, де став свідком зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Категорично заперечив присутність при відмові водія ОСОБА_1 будь-яких свідків, а також той факт, що останньому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортному засобу. Більш того свідок заперечив і факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, оскільки останній є віруючою людиною і взагалі не вживає алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції також пояснила, що 28. 12. 2019 року біля 21 години знаходилась на вул.. Головній в с. Кібляри, де спостерігала за діями працівників поліції, які після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , виявили претензії проте, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Ствердила, що не чула від працівників поліції пропозиції ОСОБА_1

-5-

пройти огляд на стан сп`яніння, також заперечила факт складання на місці зупинки і протоколу про адміністративне правопорушення, а так само і присутність при цьому свідків.

Таким чином, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, вказані обставини свідчать про неналежне виконання при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимог п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, щодо складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків.

За таких обставин, складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388801 від 28. 12. 2019 не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП та вищевказаної Інструкції, а відтак помилково визнаний судом першої інстанції належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказані порушення суд першої інстанції увагу не звернув, прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При прийняття рішення апеляційний суд також враховує, що відповідно до положень п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18. 12. 2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, матеріали справи не містять відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що є порушенням вимог зазначеної Інструкції.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя не з`ясував всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Наведені обставини потребували детального їх з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, однак недотримання цього принципу та формальний підхід до розгляду справи призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що конкретні обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, постанові суду та встановлені апеляційним судом істотні порушення при оформленні складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та інші матеріали, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним доказом у справі.

-6-

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2020 щодоОСОБА_1 - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: