П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., у присутності особи, яка притягається до адмініст ративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 №366331 від 08.01.2019, які надійшли від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366331 від 08.01.2019, вбачається, що 29.11.2019 о 18 год. 28 хв. в м. Ужгород, вул. 8-Березня, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Geely MR державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості та не надав дорогу пішоходу гр. ОСОБА_2 , в результаті скоїв на останню наїзд, після чого гр. ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 особою, яка складала протокол, кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю, щиросердечно розкаювався.

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового засідання підтвердила обставини, викладені у протоколі серії ДПР18 №366331 від 08.01.2019. Окрім того потерпіла вказала, що внаслідок наїзду авто під керуванням гр. ОСОБА_1 вона впала на землю, отримала тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я та втрати працездатності, було пошкоджено майно.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Відповідно п. 18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватися у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Дії гр. ОСОБА_1 за ознаками ст.124 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна потерпілої.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд оцінює в сукупності з іншими доказами, та доходить висновку, що в своїй сукупності та логічному взаємозв`язку такі докази в повній мірі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім усних пояснень, наданих ним та потерпілою під час судового засідання, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366331 від 08.01.2019, письмовими поясненнями порушника, постановою про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України та іншими долученими до матеріалів справи доказами.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст. 33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, та керуючись однією з аксіом судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», доходить висновку про необхідність накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП та з врахуванням вище перелічених обставин, вважає за доцільне обрати стягнення у вигляді штрафу відповідно санкції вказаної статті.

Згідно ч.5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 384,20 грн. враховуючи час та місце події.

Керуючись ст.ст. 124, 283-285, 287-291 КУпАП, п.5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина України ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (триста сорок гривень).

Стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.В.Фазикош