ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Воробйова В.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді, 10 листопада 2019 року близько 14 год. 42 хв., ОСОБА_1 по вул. Пушкінська, 1-А в м. Миколаєві, керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці склав 2,79% проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати в частині позбавлення його права керування транспортними засобами.

Зазначає, що частково погоджується з оскаржуваною постановою, проте не згодний з накладеним на нього адміністративним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Пояснює, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, на даний час він втратив роботу та постійний заробіток, в їхній сім`ї працює лише дружина, якій він допомагає в догляді за будинком, земельною ділянкою та господарством, для чого постійно використовує автомобіль. Також додає, що з 2017 року у нього виявили гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, а позбавлення права керування транспортними засобам, зробить його непридатним для суспільства і поставить його сім`ю в тяжке становище.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Воробйова В.Л. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді даної справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що напередодні 09.11.2019 р. святкував день народження племінниці, випив незначну кількість спиртного. Наступного дня, близько 15:00 год., він поїхав до м. Миколаєва, де його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Алкотестер Драгер показав вміст алкоголю 2,79 проміле. Стверджував, що 10.11.2019 р. алкогольні напої не вживав.

Проте, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, доведена наявними у справі доказами, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 295291 від 10.11.2019 р., згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3); результатом тестування на алкоголь №517, в якому зафіксовано вміст етанолу 2,79 проміле (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксований результат тесту від 10.11.2019 р. №517, з яким ОСОБА_1 погодився та підписав акт без застережень (а.с. 2); письмовими поясненнями свідків, в яких вони підтвердили факт проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в їх присутності та вказали, що ОСОБА_1 погодився з результатами тесту (а.с. 4, 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 6).

За таких обставин, суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані висновки судді апелянтом не оспорюються.

Що стосується доводів апелянта про те, що на нього незаконно наклали адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, застосував до нього передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, за відсутності інших, визначених законом, альтернативних стягнень.

Думка апелянта з посиланням на те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, а також ту обставину, що з 2017 року у нього виявили гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, що на думку апелянта, є достатньою підставою для зміни накладеного на нього адміністративного стягнення, є такими, що не ґрунтуються на законі, з огляду на те, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, та передбачає за вчинене адміністративне правопорушення накладення стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.

Навіть з урахуванням вищевказаних даних щодо особи ОСОБА_1 , відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, про що просить апелянт, оскільки відповідно до вимог ст. 33 КУпАП адміністративне стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Доводи апелянта про те, що він щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, не спростовують наявності обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова