Провадження № 33/4820/515/20
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Гапонова Є.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , фізичну особу-підприємця,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , 07 липня 2020 року о 16 год. 30 хв., яка є власником та здійснює торгівлю у продуктовому магазині в АДРЕСА_3 , не вжила заходів карантину, які встановлені п.п. 1 п. 3 Постанови КМУ від 17.06.2020 року №500, а саме, допустила перебування в приміщенні магазину однієї особи без засобів індивідуального захисту, а також сама перебувала без маски.

Не погоджуючись із таким рішення місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову місцевого суду, провадження по справі закрити.

Стверджує, що не була належно повідомлена про день та час розгляду адміністративної справи відносно неї, хоча працівника поліції попереджала, що проживає в м.Житомир, але останній зазначив адресу проживання с.Райківці Хмельницького району, чим було порушено право на захист.

В справі відсутні докази щодо суб`єкта господарювання і що вона є працівником цього магазину, або хто саме здійснює підприємницьку діяльність за вказаною адресою.

Відсутні в матеріалах справи пояснення свідка, хоча такий вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.

В супровідному листі про направлення справи за підписом начальника Хмельницького районного відділу поліції Беспалого І. відсутня кількість сторінок матеріалів, які направляються на розгляд суду першої інстанції.

Крім того, пояснення, яке відібрав працівник поліції у неї, власноруч вона не писала, лише поставила підпис на чистому бланку за вказівкою працівника поліції, тому що останній повідомив, що поспішає.

Працівником поліції не були роз`ясненні права та наслідки.

Також працівником поліції, у цьому поясненні, вказано ст.18 Закону України «Про звернення громадян», але ОСОБА_1 не зверталася із заявами чи скаргами, тому незрозуміле посилання на таку норму закону. Крім того в матеріалах справи є рапорт співробітника поліції Савюка М., який робив таку заяву о 17 годині 28 хвилин, а протокол відносно неї був складений о 16 годині 30 хвилин співробітником поліції інспектором ювельної превенції ОСОБА_2 , який не мав підстав та відповідного дозволу на здійснення такої перевірки.

Апелянтка стверджує, що при складанні протоколу були здійсненні фото та відео фіксація, про яку зазначено в матеріалах справи та не було повідомлено про її такі дії, що є суттєвим порушенням.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази її вини, зокрема на час перевірки були відсутні свідки покупці, відчиненні двері магазину не можуть бути доказом, що проводилося обслуговування покупців.

Посилається на Конституцію України, Конвенцію, справу «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», положеннями яких визначені відповідні норми, та яких не дотримано при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, проведенні перевірки органами поліції та постановлення рішення першою інстанцією.

Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суд цих вимог дотримався.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20.05.2020 (далі - Постанова КМУ) на всій території України з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року продовжено карантин встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України, на період дії карантину, забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Так, згідно вказаної норми, відповідальність за порушення вказаного пункту несуть особи, які перебувають у громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що її вина підтверджується зібраними доказами, а саме: її письмовими поясненнями; даними протоколу про адміністративне правопорушення, фотознімками та відеозаписом.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при перегляді відоезапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в магазині без маски, біля неї стояла жінка, також без маски, без дотримання дистанції один від одного. Вказаний відеозапис підтверджує обставини викладені в протоколі.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення, а тому висновок суду першої інстанції про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Посилання апелянтки на те, що в справі відсутні докази щодо суб`єкта господарювання та що вона є працівником цього магазину, були спростовані ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції. За її показаннями, вона орендує вказаний магазин і реалізує товари. У вказаний день магазин не працював, вона заходила в нього, була без маски. Крім неї в магазин зайшла жінка, також, без маски, а за нею поліцейські.

Доводи про те, що відсутні в матеріалах справи пояснення свідка, хоча такий вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, так як згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, свідки та поняті зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, якщо вони є, відсутність їх не свідчить про неналежне складання протоколу, адже вина правопорушника може підтверджуватись іншими доказами.

Твердження апелянтки про те, що при складанні протоколу були здійсненні фото та відео фіксація, про яку зазначено в матеріалах справи та не було повідомлено її про такі дії, що є суттєвим порушенням, не спростовують висновків суду про доведеність ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Зазначення ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не перевірені обставини вчинення правопорушення та дані, які мають значення для правильного вирішення справи, що висновок суду про доведеність її вини є безпідставним, оскільки не обґрунтований належними та допустимими доказами, є надуманими і спростовуються дослідженими судом першої інстанції та апеляційним судом доказами.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 , та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначена була дата та час розгляду справи Хмельницьким міськрайонним судом, тому доводи апелянтки про те, що вона не була повідомлена про судовий розгляд є безпідставним.

Посилання ОСОБА_1 на інші, на її думку, порушення при розгляді вказаної справи не впливають на висновок суду про вчинення цього правопорушення саме нею.

Апеляційний суд надав ОСОБА_1 можливість реалізувати права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме надавати пояснення, заявляти клопотання, однак вказане не спростувало того, що остання вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.