ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу АП Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_1 у м. Житомирі, по вул. Г.Пожежників, 125 керував мопедом «Дельта» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд його судом 20.12.2019, що засвідчив своїм підписом у протоколі (а.с.1). В подальшому останній будучи зобов`язаним добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами, за отриманням судового виклику не з`явився. Однак незважаючи на викладене, у судові засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не надавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право доступу до суду, закріплено у 6 п.1 Конвенції, не є абсолютним:воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст..6 п. 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно використовувати процесуальні обов`язки.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається питання про порушення ст. 17 Конвенції - принцип неприпустимості,є зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги. Незважаючи на те, що суд не повідомив про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Належна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч.2 ст. 268 КУпАП з метою недопущення необгрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнав причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними та розцінив його неявку як намагання уникнути від відповідальності за допущене праворушення та затягування розгляду справи. З урахуванням цього дійшов висновку про можливість провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р., № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р., за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Пунктом 6 розділу 6 Інструкції №1395 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 088497 від 05.12.2019 року, рапортом інспектора роти №3 БУПП в Житомирській області, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Своїми діями, що виразилися у відмові водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, приходжу до висновку про накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283, 284, 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір в розмірі 384, 20 (триста вісімдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М Костенко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.