П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Зими А.Б.

захисників: Старюка В.А.

представника потерпілої: Петрової О.О.

розглянувши матеріали, які надійшли з Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції в Херсонській області Головного управління Національної поліції про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка Херсонської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №095809, за змістом якого він 09.10.2020 р. о 12:00 годині в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її бік лайкою та здійснював психологічний тиск.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Дав показання про те, що 9.10.2020 р. жодних протиправних дій по відношенню до потерпілої вчинити не міг, оскільки остання була відсутньою в м. Херсоні. Крім того, приїхавши за місцем проживання своїх дітей, де вони живуть разом з ОСОБА_2 , батько останньої відмовився відати йому сина, тому саме він викликав поліцію, проте по незрозумілих причинах протокол про адміністративне правопорушення склали саме відносно нього.

Зазначив, що саме потерпіла є ініціатором сварок між ними, оскільки створює перешкоди для спілкування з дітьми. Саме вона прийняла рішення про необхідність розірвання шлюбу і забравши дітей вирішила проживати окремо. Ситуація між ними погіршилась одразу після народження сина, а тепер стосунки погіршились через не вирішення питання щодо місця проживання дітей, а також через майбутнє розірвання шлюбу. Просив звернути увагу, що жодного психологічного тиску не вчиняє.

Захисник Старюк В.А., заперечивши проти складеного протоколу, просив врахувати ту обставину, що потерпілої 09.10.2020 р. не було в м. Херсоні, що виключає можливість будь-якого впливу на неї зі сторони його довірителя. Поліцію 09.10.2020 р. викликав саме ОСОБА_3 , а тому жодних підстав для притягнення його до відповідальності немає.

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду дала показання про те, що дійсно 09.10.2020 р. вона по роботі була відсутньою в місті. ОСОБА_3 мав забрати сина до себе напередодні, але прийшов лише 09.10.2020 р. Вона зі свого боку попросила ОСОБА_3 не забирати сина за її відсутності, але її батько зателефонував і сказав, що ОСОБА_3 наполягає на тому, щоб забрати дитину саме в цей момент і вже викликав поліцію. ОСОБА_3 не зважав на її прохання не травмувати сина.

Просила суд звернути увагу на ту обставину, що протягом тривалого часу між нею та ОСОБА_3 напружені відносини, які дійсно виникли одразу після народження сина. У разі виникнення будь-якого конфлікту він пропонував їй розлучитись. Він та його рідні на неї тиснули, погрожуючи тим, що заберуть дітей. Зі свого боку вона ніколи не забороняла дітям спілкуватись з батьком, але після повернення від нього вони завжди схвильовані та збуджені. Саме чоловік розповідає синові про конфлікт між ними, вона ж намагається сина не травмувати і тому дозволила йому жити після останнього конфлікту з батьком.

На обґрунтування позиції потерпілої, представником останньої було долучено до матеріалів справи:

- копію постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте провадження у справі закрито на підставі ст. 22 КУпАП;

- лист Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02.11.2020 р. №01-23/2163, з якого вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до Денного центру для постраждалих від домашнього насильства;

- висновок за результатами психологічного обстеження, за змістом якого ОСОБА_2 перебуває в розгубленому стані та втомі. Спостерігається високий рівень ситуативної та особистісної тривожності, демонструє надмірну обережність та стан постійного очікування загрози, скаржиться на постійну втому та фізичну слабкість;

- талони-повідомлення від 25.10.2020 р., 01.11.2020 р. про вчинюваний психологічний тиск зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_4 ;

- ухвала про відкриття провадження у справі від 16.10.2020 р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу;

- відповіді Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області від 22.10.2020 р., від 28.10.2020 р., щодо розгляду заяв ОСОБА_2 по факту конфлікту з ОСОБА_1 ;

- довідка №54 від 13.10.2020 р., відповідно до якої ОСОБА_2 проживає без реєстрації зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

Окрім показань потерпілої, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №095809 від 27.10.2020 р., в якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення;

- рапортом від 09.10.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_2 просить вжити заходів щодо її чоловіка ОСОБА_3 , який протягом чотирьох років вчиняє домашнє насильство щодо неї;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.10.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_2 просить поліцію вжити заходів відносно її чоловіка ОСОБА_1 , який систематично протягом чотирьох років вчиняє домашнє насильство відносно неї, про що також зазначено в її письмових поясненнях, які також узгоджуються з тими, що були надані суду.

Оцінюючи наведені вище докази, суд враховує таке.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у вищевикладеній нормі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. №2229-VIII (далі Закон), відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на подружжя. За змістом ч. 3 ст. 3 вбачається, що однією з передумов розповсюдження дії зазначеного закону на взаємовідносини між особами є пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних права та обов`язків, за умови спільного проживання.

Оцінюючи ж показання як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і потерпілої, суд приходить до висновку, що 09.10.2020 р. між останніми виник конфлікт з приводу визначення порядку та умов спілкування з дітьми.

Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали беззаперечно не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Фактично матеріали справи обґрунтовані лише позицією потерпілої без належного обґрунтування іншими доказами, такими як покази свідків, аудіо або фотоматеріали, які могли б засвідчити факти домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 . Досліджені судом докази не дають можливості дійти безсумнівного висновку, що по відношенню до ОСОБА_2 вчиняється домашнє насильство з боку ОСОБА_1 . Наведене дає можливість лише встановити факт конфлікту, обмовленого майбутнім розглядом цивільної справи щодо розлучення та визначення місця проживання дітей.

З огляду на викладене, суд, хоча і не приходить до висновку про відсутність психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 , проте вважає, що достатніх доказів на обґрунтування висновків протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, ч. 1 ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська