ПОСТАНОВА

Справа № 137/1380/19

03 січня 2020 р. 3/137/1/20

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зі слів - не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адмністративне правопорушення серії ДПР18 №203755 від 07.10.2019, 07.10.2019 о 18 год 15 хв по вул. Шляховій в с. Кожухів Літинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest 6810, результат 1,38 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, повідомивши, що 07.10.2019 біля 18:15 год. він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав в автомобілі, зауваживши при цьому, що автомобіль перебував у несправному стані та не заводився. З приводу цього клопотав допитати свідків у судовому засіданні. Також повідомив, що всі пояснення у проколі про адміністративне правопорушення та поясненнях писав під диктовку інспектора поліції на вимогу останнього.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Павенський Б.В. просив закрити провадження у справі, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази котрі свідчать про те, що його підзахисний керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інспектор СРПП № 3 Літинського ВП Власюк В.М. у судовому засіданні підтвердив факт того, що ОСОБА_1 дійсно спав в автомобілі, однак на вимогу сторони захисту не надав суду доказів того, що останній здійснював керування транспортним засобом.

Свідки зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вкотре до судового засідання не з`явились, хоча неодноразово повідомлялись про місце, дату та час судового засідання за адресами зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 17-18, 21-22) та телефонограмою (а.с. 26-27).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що біля 17:00 год 07.10.2019 до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив його відбуксирувати автомобіль, оскільки той перебував у несправному стані. Однак свідок відмовив у терміновому виконані клопотання, адже прямував в м. Хмільник Вінницької області. Згодом свідок все ж таки виконав прохання ОСОБА_1 та приїхав спільно із ОСОБА_5 задля того, щоб відбуксирувати автомобіль. Підтвердив, що дійсно автомобіль ВАЗ 2108 не заводився. Додатково повідомив, що коли направлявся у м. Хмільник бачив, як автомобіль залишився на місці. Згодом коли приїхав відбуксирувати автомобіль спільно із ОСОБА_5 , вказаний автомобіль залишався на тому ж місці.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що автомобіль ВАЗ 2108 дійсно 07.10.2019 перебував у неробочому стані, відтак свідок допомагав його буксирувати спільно із ОСОБА_4 .

Допитаний за клопотання сторони захисту свідок ОСОБА_6 повідомив, що 07.10.2019 він ремонтував техніку у себе на подвір`ї по АДРЕСА_1. Біля 14:00 год. під ворота його подвір`я під`їхав автомобіль ВАЗ та зупинився. Зауважив, що водія не бачив. Згодом через 2-3 години побачив, як до цього автомобіля під`їхав автомобіль поліції. Що надалі відбувалось свідку не відомо. Зазначив, що спільно із незнайомою йому особою (вказавши в засіданні на свідка ОСОБА_4 , відштовхував автомобіль ВАЗ від воріт свого подвір`я оскільки не міг виїхати власним автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника та свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП, встановлена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 6 та п. 7 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року 1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.9 розділу ІІ вказаної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376,до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, щодо підтвердження обставин, зазначених в протоколі, оскільки відомості в матеріалі про адміністративне правопорушення, котрі могли б слугувати підтвердженням керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надано.

Слід зазначити, що завданням судочинства є не збирання доказів, а оцінка доказів наданих суду на підтвердження інкримінованому ОСОБА_1 правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище вважаю, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні, а відтак справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 247, 251, 256, 268, 283, 284 КУпАП, ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч.3 ст. 62 Конституції України, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.