ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6547/19 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/74/20 Гребенюк В.В.
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності

адвоката - Кузнецова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката - Кузнецова Анатолія Ігоровича на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

08 вересня 2019 року працівниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ОБ № 157809, 08 вересня 2019 року о 1600 год. в м. Харкові по АДРЕСА_1, 40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на перешкоду, а саме електричну опору (стовп 1194). При ДТП автомобіль та опора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 157762, 08 вересня 2019 року о 1600 год. в м. Харкові по АДРЕСА_1, 40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю х порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 10.9 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року об`єднано в одне провадження справу № 646/6550/19 (провадження 3/646/2206/19) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із справою № 646/6547/19 (провадження 3/646/2204/19), про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено, відповідно до ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузнецов А.І. подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Вважає постанову районного суду незаконною і не обґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального і процесуального права та відсутністювсебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи у відповідності до закону.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 , оскільки не встановлено, хто саме керував зазначеним автомобілем.

Вказана в постанові інформація не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. З його слів, приблизно о 15:00 год. 08 вересня 2019 року ОСОБА_1 разом зі своїм знайомим - ОСОБА_2 , приїхали за адресою їх спільного знайомого - ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 15:45 хв. ОСОБА_2 зателефонувала дружина, повідомивши його, що вона захворіла і їй необхідні ліки. ОСОБА_2 маючи при собі водійське посвідчення попросив ОСОБА_1 скористатись його транспортним засобом, на що останній погодився, надавши йому документи на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_1 залишився у домоволодінні ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_2 почав рух транспортного засобу, він здійснив наїзд на електричну опору. В подальшому він припарковав автомобіль біля приватного домоволодіння по АДРЕСА_1, віддав ключи від авто його власнику і поїхав за своєю адресою мешкання, з метою придбання ліків для дружини.

Вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення складені з грубими порушенням вимог КУпАП, Інструкції.

Просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року, а провадження пор справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в призначене судову засідання не з`явився, 13 січня 2019 року подав заяву, я кій просив розгляд справи провести у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузнєцова А.І., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п. 10.9 ПДР України, встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

П. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судовим розглядом встановлено, що вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, крім протоколів, підтверджується:

- поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в яких зазначено, що 08 вересня 2019 року, приблизно о 16-00 год. вони стали свідками, що водій на автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, пров. Ризький біля буд. № 40, вчинив наїзд на електричну опору (т. 1, а.с. 3-4);

- схемою місці ДТП, відповідно до якої автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодження ЛФП лівої частини заднього бамперу. ОСОБА_1 , зі схемою місця ДТП ознайомлений, схему місця ДТП підписав, чим підтвердив пошкодження транспортного засобу (т. 1, а.с. 2);

- поясненнями гр. ОСОБА_6 в яких зазначено, що в наслідок пригоди з водієм у нетверезому стані, автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , заблокував виїзд з її двору (т. 2, а.с. 6);

- поясненнями свідків гр. гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які були залучені поліцейськими при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та засвідчили своїми поясненнями відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с.1-3);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейським, на якому зафіксовано, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, під час якого ОСОБА_1 на вимогу поліцейського документи не надає, повідомляє, що здавав назад. Про то, що автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 не заявляв (т. 2 , а.с. 8);

- даними про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 266, ст. 265-2 КУпАП про, що в матеріалах справи міститься акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 265-2 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, пояснень не надав, протоколи підписав, копії протоколів отримав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколів, невідповідність внесених даних, керування автомобілем іншої особою не заявляв (а.с. 1, т. 1, а.с. 1, т. 2).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушень на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те що автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_2 не знайшли свого об`єктивного підтвердження та повністю спростовуються матеріалами справи.

Посилання на складання поліцейськими протоколів про адміністративні правопорушення з грубими порушенням вимог КУпАП, Інструкції не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд враховує, що поняття доказів визначено ст. 251 КУпАП. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 прав та обов`язків спростовуються матеріалами справи.

Згідно даних протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП були роз`яснені про, що міститься його підпис (т. 1 , а.с. 1, т. 2, а.с. 1).

Доводи апеляційної скарги щодо недопиту судом поліцейських та свідків апеляційний суд зазначає, що виходячи з вимог ст. 272, п. 5 ч. 1 ст. 278 КУпАП це є правом судді який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не обов`язком.

При цьому, апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції вживав заходи для виклику свідків. Клопотання про допит свідків при апеляційному перегляді не заявлялось.

З врахуванням викладеного, під час розгляду апеляційної скарги адвоката Кузнєцова А.І. апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 при апеляційному перегляді не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являється грубими порушеннями правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення, що відповідає характеру вчинених правопорушень і меті адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 256, 266, 278, 280, 284, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката - Кузнецова Анатолія Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко