Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Нечая Ю.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.11.2019 року об 20 год. 05 хв. на АЗС «WOG», що по пр.Відродження, 40 в м.Луцьку, керував транспортним засобом марки «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього складені з грубим порушенням законодавства, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення №1352123 від 16.11.2019 року не зазначені свідки, які були присутні під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, в поясненні свідка ОСОБА_3 відсутня дата складання документа та дані про особу, яка відібрала вказані пояснення. Стверджує, що відеозаписом з боді-камер патрульних та матеріалами справи підтверджується факт перебування його біля транспортного засобу, а не керування ним. Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України. Звертає увагу також на те, що працівниками поліції його не ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення та не вручено другий екземпляр протоколу, та з метою приховування фактичних даних для встановлення стану алкогольного сп`яніння, умисно не склали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння чим порушили вимоги ст. 266 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Нечая Ю.М., який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №135213

від 16.11.2019 року, за змістом якого ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, невиражене мовлення) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків;

- письмовим поясненням ОСОБА_3 з якого вбачається, що він був свідком того, як ОСОБА_1 на АЗС «WOG», що по пр.Відродження, 40 в м.Луцьку, керував автомобілем марки «Fiat Doblo», номерний НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, однак був зупинений небайдужими громадянами або запобігти зіткненню з іншими транспортними засобами;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з яких вбачається, що вони були присутніми при складенні адміністративних матеріалів щодо водія ОСОБА_1 за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився від проходження огляду на виявлення наявності чи відсутності стану сп`яніння.

Крім того, допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 окрім іншого пояснив, що ОСОБА_7 в агресивній формі виконувати вказівки щодо не керування автомобілем, рушив з місця і припаркувався в іншому місці. Однак, через декілька хвилин знову ж запустив двигун автомобіля і заднім ходом виїхав на зелені насадження (траву). Після цього, він підбігши до ОСОБА_7 , забрав ключі від автомобіля. На місце події були викликані працівники поліції, які зафіксували дану обставину, відібрали у мене та мого брата ОСОБА_8 пояснення та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Вищевказані обставини також підтверджуються відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст.251 КпАП України, був правильно оцінений судом як належний доказ винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, на якому зафіксовано перебіг подій, що мали місце 19 листопада 2019 року.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Та обставина, як стверджує апелянт в своїй скарзі, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.11.2019 року серії БД №135213 який складений щодо нього, не вказано ПІБ свідків та відсутні їхні підписи не є безумовною підставою для скасування постанови судді першої інстанції, оскільки ПІБ свідків та їх пояснення наявні в матеріалах справи, про що вказано в зазначеному протоколі про адміністративні правопорушення.

Також безпідставним є твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з порушенням вимог КпАП України, що призвело до неправильності та незаконності самого протоколу та судового рішення, оскільки таке твердження спростовуються вищенаведеними доказами. Відповідно до п.2 розділу II «Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року N 1395 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 таким правом не скористався, будь-яких заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КпАП України, а також доказів з цього приводу останній не надав, як в судовому засіданні першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду.

Не знайшли підтвердження доводи апелянта про те, що в поясненнях свідка ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи на (а.с. 4) відсутня дата складання документа та дані про особу, яка відібрала пояснення, оскільки в матеріалах справи на аркуші справи 5 зазначено, що пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відібрано 16.11.2019 року в період з 10 год. 34 хв. до 20 год. 35 хв., і відібрав їх поліцейський роти №3 ГУНП у Волинській області Васюта В.М.

До уваги апеляційним судом також не береться покликання апелянта про те, що він перебував біля свого транспортного засобу, а не курував ним та спростовується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.4) в яких він повідомив працівників поліції про те, що 16.11.2019 року близько 20 год. 05 хв. перебуваючи на АЗС «WOG» за адресою: м. Луцьк, пр.Відродження, 40, помітив особу, яка за ознаками перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а саме - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, направився до автомобіля марки «Fiat Doblo» білого кольору та почав рух внаслідок чого вдарився об бордюр і почав котитися вперед, після чого його зупинили тому, що була загроза того, що він зможе здійснити зіткнення з іншими транспортними засобами або здійснити наїзд на когось. По даному факту зателефонували до поліції. Спростовує дану обставину і вищевказані пояснення свідка ОСОБА_5 , який також був на вказаній АЗС на місці події.

Твердження апелянта щодо не ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення та неврученням його копії спростовуються відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора камери інспектора поліції (а.с.6) на яких зазначено, що ОСОБА_1 працівниками поліції оголошений повний зміст протоколу про адміністративне правопорушення та запропоновано підписати даний протокол, а також роз`яснено, що у разі відмови другий примірник особі, що притягується до адміністративної відповідальності не вручається на, що останній відмовився від підпису.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що йому не було роз`яснено ст.63 Конституції України не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не знайшла свого логічного підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2020 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2020 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк