Справа № 202/3672/20
Провадження № 3-зв/202/2/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренко Ю.Ф., розглянувши заяву судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ігнатеко В.В. про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали адміністративної справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яку автоматизованою системою документообігу суду було розподілено для розгляду судді Ігнатенко В.В.

КУпАП не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід). Однак відповідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до п. 55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» « з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (995_004), та, відповідно, й статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції (994_804).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

Статтею ст.75 КПК України визначений перелік підстав відводу судді, зокрема і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4 ч.1). Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, при наявності обставин, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

У справі «Білуха проти України», рішення від 09.11.2006 р., ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Як на підставу для задоволення заяви про самовідвід, суддя посилається на те, що особа, відносно якої складено протокол, є батьком її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, і було заявлено самовідвід.

Таким чином, подана заява судді Ігнатенко В.В. про самовідвід підлягає задоволенню з метою недопущення порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, та ухвалення у справі об`єктивного рішення.

Керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, ст. ст. 283, 284 КУАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ігнатенко В.В. про самовідвід у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП задовольнити.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу, чи визначення підсудності справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Ф. Шофаренко