Справа № 359/3998/20
Провадження № 3/159/1780/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22 травня 2020 року о 21 год. 52 хв. в м. Бориспіль, по вул. Київський шлях, 33, Київської області, керуючи автомобілем марки «ОPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Під час спілкування з водієм транспортного засобу виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота). В присутності двох світків та зі згоди водія було проведено тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотеста «Драгер». Як вбачається з результатів тестування на стан алкогольного сп`яніння, що проводились з застосуванням спеціального технічного засобу приладу «Драгер», результат тестування у ОСОБА_1 у видихуваному повітрі склав 2,59% проміле алкоголю.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що 22 травня 2020 року в час, вказаний в протоколі, він їхав з напарником на автомобілі марки «ОPEL VIVARO». Незадовго перед тим, як сісти за кермо, він вжив лікарські препарати. Не може пояснити чому під час проходження ним тестування на стан алкогольного сп`яніння прилад «Драгер» показав результат у 2,59% проміле алкоголю.

Захисник адвокат Клімук В.С. в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Оскільки в даному випадку наявна повторність, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 130 КУпАП. Просив провадженні у справі закрити у зв`язку з невірною кваліфікацією дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП або повернути адміністративну справу для належного оформлення органу, від якого вона надійшла.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Клімука В.С., дослідивши письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

При цьому, положення ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, у тому числі алкогольного.

Диспозиція ч.2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення слід визначити, що він є Кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

Суд не вправі самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст. 130 КУпАП на ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки діючими нормами КУпАП не передбачено можливість та право суду самостійно перекваліфікувати дії правопорушника, тим більше в сторону погіршення його становища.

Як встановлено під час розгляду справи, 22 травня 2020 року працівниками поліції був складений протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.3 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» повторність правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст. 130 КУпАП).

Згідно п.5 розділу VII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи наявна довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.12), згідно якої, відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Адміністративна практика» за ознакою повторності щодо вчинення правопорушень за ст. 130 КУпАП, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться.

З вище вказаного випливає, що на час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , інформація щодо наявності повторності в діях ОСОБА_1 в органу поліції не була підтверджена, що дало можливість в сукупності наявних доказів кваліфікувати дії ОСОБА_1 саме за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Про дану обставину не заявляв і ОСОБА_1 при складанні протоколу відносно нього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані саме за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо повернення адміністративної справи для належного оформлення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24 1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

З викладеного слідує, що у разі призначення справи до розгляду орган (посадова особа) вправі прийняте одне з рішень, що передбачені частиною 1 ст. 284 КУпАП. Таким чином, обставини наведені в клопотанні захисника мають бути враховані судом при прийнятті постанови по суті.

Враховуючи, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не містять недоліки, які б перешкоджали забезпечити дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізувати вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання захисника адвоката Клімука В.С. щодо повернення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП для належного оформлення, а тому відмовляє у його задоволенні.

В даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як уже було зазначено, на момент оформлення відповідних матеріалів була наявна довідка про відсутність повторності, як кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому підстав для повернення матеріалу для належного оформлення суд не вбачає.

Щодо заявленого клопотання захисника з цього приводу, то суд вважає, що таке його клопотання має очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КпАП України строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена забраними у справі доказами:протоколом про адміністравтине правопорушення, результатом тестуванням з використанням спеціального приладу «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції, копією свідоцтва про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки, довідкою про отримання посвідчення водія, довідкою про наявність повторності.

При цьому, судом враховується, що ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля джерела підвищеної небезпеки, легковажно поставився до своїх обов`язків водія, свідомо знехтував Правилами дорожнього руху та грубо їх порушив, тому з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130 ч.1, 221, 283, 284 п.1 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду В.О.Лесик