Справа № 461/3038/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/797/20 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю захисника Копистинського Т.М., представника Галицької митниці ДМС Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А.Б. на постанову Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року відносно ОСОБА_1

встановив:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вилучений товар згідно протоколу про порушення митних правил №0361/20900/20 від 03.02.2020 року повернуто ОСОБА_2 або уповноваженій ним особі після здійснення митного оформлення або для повернення на митну територію держави, з якої було ввезено товар.

Згідно з протоколу про порушення митних правил №0361/20900/20 від 03.02.2020 року, 02 лютого 2020 року близько 18 год. 40 хв. в зону митного контролю «червоний коридор» (вантажний напрямок) пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Галицької митниці Держмитслужби заїхав вантажний автомобіль марки «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «KOGEL SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 який переміщувався, згідно поданих товаросупровідних документів CMR 062624 від 31.01.2020р., INVOICE №16668 від 30.01.2020р., міжнародне вантажне відправлення «пиво» відправник: «Іn Bev» Belgium Route du Grand peuplier, 6 B-7110 Strepy- Bracquegnies, а одержувач: «PrJSC AbinBev Efes Ukraine» 30-v Fizkultury str., 03150 Kiev, Ukraine. Перед початком митного контролю громадянину ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про відсутність у нього товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №180», під час проведення митного огляду в кабіні транспортного засобу та в ящиках для речей без ознак приховування виявлено незадекларовані за встановленою формою товари, а саме: мобільні телефони, нові в упаковці виробника без ознак користування «Xiaomi Redmi Note 8 Pro» - 20 шт., мобільні телефони, нові в упаковці виробника без ознак користування «Xiaomi Redmi Note 8» - 40 шт., мобільні телефони, нові в упаковці виробника без ознак користування «Xiaomi Redmi Note 8 t» - 40 шт., мобільні телефони, нові в упаковці виробника без ознак користування «Xiaomi Redmi 7a» - 60 шт., навушники бездротові «Apple Air Pods» - 120 шт., ноутбуки «Acer Predator» - 2 шт., ноутбук т.м. «Dell» - 1 шт., ноутбуки «Razer Blade» - 2 шт. Під час надання письмових пояснень громадянин України ОСОБА_1 зазначив, що взяв товар в Республіці Польща з метою перевезення в Україну. Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 , до митного оформлення не надав.

Відповідно до ст. 257 Митного Кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Таким чином, на думку працівників митниці, ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України товар шляхом недекларування тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування та кількість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Представник митного органу подав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить, оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ст.472 МК України та накласти стягнення у відповідності до санкції статті 472 МК України зі стягненням витрат по справі..

На підтримку своїх апеляційних вимог представник митного органу вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог законодавства, без повного та об`єктивного розгляду справи, оскільки судом не було взято до уваги, що ОСОБА_1 прийняв вилучені в нього товари до переміщення через митний кордон України, а тому взяв на себе зобов`язання здійснити всі правочини пов`язані з таким переміщенням, в тому числі декларування, тобто в діях ОСОБА_1 наявний умислу на переміщення товарів через митний кордон без належного декларування, останній проставив підпис в митній декларації та не надано доручення від власника товару на переміщення таких через митний кордон.

Заслухавши пояснення представника митного органу, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_1 - адвоката Копистинського Т.М, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи №461/3038/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 472 МК України встановлена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , шляхом вчинення дій обрання смуги руху «червоний коридор», заявив митному органу, що переміщує товари, в обсягах, що підлягають письмовому декларуванню, підлягають оподаткуванню митними платежами, чи підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України. При цьому переміщуваний товар ОСОБА_1 не приховував та заявив контролюючим органам про його переміщення. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався, оскільки знаходився в салоні автомобіля.

Під час судового розгляду працівниками митниці не спростовані покази ОСОБА_1 щодо усного декларування перевозимого ним товару, отже у випадку усного декларування товарів, декларування шляхом вчинення дій, працівник митниці повинен був надати особі можливість заповнити письмову митну декларацію, а також мав право вимагати її подання, що в даній справі зроблено не було. Крім цього, вилучений товар не належить на праві власності ОСОБА_1 , а тому останній не виступав в якості декларанта.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено умислу ОСОБА_1 на вчинення порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України.

Крім того, за оскаржуваною постановою вилучений товар буде повернено власнику майна ОСОБА_2 лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою останнім усіх необхідних митних платежів, а отже жодної шкоди державним інтересам у даному випадку нанесене не буде.

З викладеного постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 слід залишити в силі, як законну, а апеляційну скаргу представника митниці слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.467 МК України -

постановив:

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А.Б. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.