Справа № 214/7845/20
3/214/3362/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ПАТ «Північтранс», водієм, пенсіонера, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 року о 12.11 годині в м. Кривому Розі по вул. Лермонтова, 30, водій ОСОБА_2 здійснював регулярні маршрутні перевезення на міському маршруті №266 (перевізник «ПівнічТранс») на автобусі «Рута 22» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ПАТ «ПівнічТранс». При цьому перевозив пасажирів у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння, визначених в реєстраційних документах на транспортний засіб , а саме: в автобусі одночасно знаходилося 22 пасажири з водієм, при цьому максимальна кількість місць з місцем водія становить 20 місць, чим порушив правила щодо карантину людей санітарно-епідемічних правил і норм передбачених підпунктом 2 пункту 11 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року. Факт правопорушення зафіксовано на бодікамеру АЕ 00182.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що він не виганяв пасажирів з автобусу, так як вважав, що оскільки технічним паспортом для транспортного засобу передбачено для перевезення пасажирів 20 сидячих місць і три стоячих, то він не порушує норми. Про постанову Кабінету Міністрів України, він не знав.

У судовому засіданні дослідженні наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), рапорт (а.с.2), відеозапис (а.с.3).

В судовому засіданні був оглянутий диск, який мається в матеріалах справи. Як вбачається з відеозапису, видно як їде маршрутне таксі і його зупиняють поліцейські. Поліцейські запитують у водія про те, чому в маршрутці перебуває два стоячих пасажири, водій відповів, що дійсно один стоїть, а другий готувався виходити. Всього в маршрутці було 21 пасажир і один водій.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_2 про те, що він не знав про те, що існує постанова КМУ і те що він думав, що може перевозити пасажирів в кількості більш, ніж передбачено технічними документами на автомобіль і він не порушує норм встановлені КМУ, вважаю, що ці пояснення ОСОБА_2 , є вочевидь нелогічними, таким що не викликають на довіру, а тому є недостовірними.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КАпАП, виходжу з наступного.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

На момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 12.11.2020 року на території Дніпропетровської області, була встановлена «помаранчева» зона епідемічної небезпеки поширення COVID-19, в п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641, зазначено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого та жовтого рівня епідемічної небезпеки, існують додаткові обмеження.

Підпунктом 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 передбачено, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється:здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Отже, суд приходить до переконання, що водій ОСОБА_2 , який здійснював регулярні маршрутні перевезення на міському маршруті №266 (перевізник ПАТ «ПівнічТранс») на автобусі «Рута 22» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ПАТ «ПівнічТранс», допустив перевезення пасажирів у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння, визначених в реєстраційних документах на транспортний засіб, чим порушив зазначений пункт вказаної постанови КМУ.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 , мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Обговорюючи питання про те, чи є ОСОБА_2 службовою особою, приймаю до уваги, що відповідно до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , на час вчинення вказаних дій, був водієм (перевізник ПАТ «ПівнічТранс») автобусу «Рута 22» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ПАТ «ПівнічТранс», його обов`язки не пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, а отже він не є посадовою особою в розумінні ст. 44-3 КУпАП.

Вислухавши правопорушника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер правопорушення, особу порушника, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоров`ю та життю, так і інших громадян, вважаю, що на останнього належить накласти стягнення у виді штрафу. При цьому вважаю, що обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 44-3, 266, 268, 283, 284, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 17000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов