Справа № 343/791/20
Провадження № 33/4808/433/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ільницького Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Долинського районного суду від 13 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працюючий на посаді водія КП «Комунгосп», українець, громадянин України,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 17 травня 2020 року о 00 год. 55 хв. в с.Витвиця, урочище Вигодівка, Долинського району, керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правила ДорожньогоРуху України (далі ПДР). Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому Законом порядку в присутності двох свідків з використанням технічного засобу «Драгер».

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді Долинського районного суду від 13 серпня 2020 року і закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з ти, 17 травня 2020 року о 00 год. 55 хв. в с.Витвиця, урочище Вигодівка Долинського району керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , і там його зупинили працівники патрульної поліції, причиною зупинки- було часткове освітлення заднього номерного знаку. Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції відчули запах алкоголю та запропоували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Результат був позитивний-0,70% проміле. Однак. зазначив, що під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідків не було.

Згодом працівники поліції склали адмінпротокол за ст.130 КУпАП, та видали йому тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Під час апеляційного розгляду свідок-поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що 17 травня 2020 року о 00 год. 55 хв. в с.Витвиця, урочище Вигодівка Долинського району він зупинив автомобіль марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , в якого були виявлені ознаки технічної несправності, а саме частково освітлювався задній номерний знак. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`янінння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя, нечітка вимова слів.

В присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Драгер, результат був позитивний- 0,70%.

Посвідчення водія в ОСОБА_1 було вилучено та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспрортним засобом.

Траспортний засіб передано водієві ОСОБА_3 .

Апеляційних суд неодноразово здійснював виклик зазначених в адмінпротоколі свідків, однак вони не зявлялись, а рекомендовані листи від них повертались назад.

Однак від старости Тисівського старостинського округу надійшов лист, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за місцем проживання: за адресою АДРЕСА_2 , однак в селі не проживає; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , але на даний час знаходиться за межами України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ільницького Я.І., які просять скасувати постанову, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, допитавши свідка-поліцейського ОСОБА_2 , переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволенняи, виходячи із наступного.

Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Так, в своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови Долинського районного суду районного суду від 13 серпня 2020 року, ОСОБА_1 в судові засідання , які призначались на 05.06. на 10.00 год., 29.07. на 09.30 год., 06.08. на 09.00 год., 13.08. на 16.00 год., не з`явивлявся, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16,25,31,36) та оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судові засідання (а.с.15,24,30,35). 29.07.2020 року ОСОБА_1 було подано заяву про відкладення судового засідання, яке призначалось на 29.07.2020р. на 09.30 год. (а.с.26).

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ільницький Я.І. (ордер а.с.18-20) , який був присутнім в судовому засіданні, яке проводилось 06.08.2020р. (а.с.32), в судове засідання призначене на 13.08.2020р. на 16.00 год. не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить розписка (а.с.33). В Долинський районний суд електронною поштою 13.08.2020 року поступило клопотання від захисника Ільницького Я.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням дії адаптованого карантину до 31 серпня 2020 року.

Отже, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та його захисник Ільницький Я.І. не з`являлись в судові засідання, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для них судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд визначає, що суддя першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із за неявки в судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції правильно, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наклав на нього справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення і згідно встановленої санкції.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи доводи, викладені в АС, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням їх дослідження, вважає, що твердження ОСОБА_1 в АС, є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП, а саме порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№232345 від 17 травня 2020 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , зазначив, що зранку вживав спиртні напої. Також в даному протоколі є відмітка, про те, що ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбудеться у суді м.Долина. Протокол складений у присутності двох свідків (а.с.1);

-даними тесту на вживання алкоголю, проведеного за допомогою алкотестера газоаналізатора "Драгер"-6810 тест №8602, згідно якого його результат о 01.год.08 хв. 17 травня 2020року становив 0,70% (а.с.2).

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 різкого запаху алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова слів, почервоніння обличчя (а.с.3);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що вони були присутні під час проходження огляду на стан алкогольного водія ОСОБА_1 , результат тесту якого показав 0,70 проміле алкоголю та були присутні під час складання адміністративного протоколу (а.с.4,5);

-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в Долинську ЦРЛ від 17.05.2020 року (а.с.6);

- даними відеофіксації правопорушення, яке мало місце 17 травня 2020 року, переглянутого в судовому засіданні (а.с.11).

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З переглянутого відеозапису видно, що працівники поліції пропонували пройти тест на сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. ОСОБА_1 продув у прилад «Драгер» показник , якого становив- 0,70 %проміле.

З результатом огляду за допомогою приладу « Драгер» водій ОСОБА_1 був згідний, ніяких заперечень з цього приводу не заявляв, про що свідчить його підпис на роздруківці ( а.с.2).

На записі та у протоколі про адмінправопорушення також зафіксовано, як ОСОБА_1 не заперечив факту керування ним транспортним засобом та вживання алкоголю.

Посилання апелянта на те, що прилад «Драгер» не був калібрований у встановленому законом порядку, а тому його показники не можуть бути доказом, не заслуговує на увагу та є безпідставним, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається», встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить один рік.

Як вбачається з роздрукованого результату приладу Драгер, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування приладу проводилось 02. 10.2019 року, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 17.05.2020 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Драгер», а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, відсутні.

Доводи апелянта, що під час огляду на стан алкогольного сп`янінння не було двох свідків , спростовуються матеріалами справи.

На запит апеляційного суду надійшла відповідь Тисівської сільської ради Виконавчого Комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської обасті, з якої вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказаними в протоколі та поясненнях адресами зареєстровані, однак ОСОБА_4 в селі не проживає, а ОСОБА_5 на даний час знаходиться за межами України.

У апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів поясненнях свідків, на що посилається апелянт. Такі пояснення засвідчені особистими підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4,5).

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина доводиться поза всяким розумним сумнівом.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Долинського районного суду від 13 серпня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк