Справа № 587/1259/20
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2020 року суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Сумського РВП ГУНП в Сумській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , раніше не судимого,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,
16 червня 2020 року о 20-02 годині на а/ш Київ-Суми-Юнаківкав с. Кияниця Сумського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес-Бенц,державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. нестійка хода. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п.п.2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 14 липня 2020 року ОСОБА_1 не з*явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи в суді. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час складання протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені, зокрема, ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні адвокат Супрун Д.В. звернув увагу суду на те, щоу працівників поліції не було законних підстав зупиняти автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , отже, і протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини ОСОБА_1 . Крім того, у зв`язку з змінами в законодавстві, на підставі яких правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з 1 липня 2020 року було віднесено до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність у проміжку часу з 1 липня 2020 року по 3 липня 2020 року.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.
Згідно зі ст.251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться ( п.6 розд. ІІ Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.( п.5,6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008).
З протоколу про адміністративні правопорушення ОБ № 025078 від 16.06.2020 року вбачається, що під час складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції Пелеху М.М ОСОБА_2 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису вчиненого правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер 6810» на місці зупинки та в медичному закладі.
Присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях підтвердили, що ОСОБА_1 ,який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, в їх присутності поліцейськими неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого поліцейські склали відносно нього адміністративний протокол. ( ар.с.3,4).
З відеозапису вчиненого правопорушення, дослідженого судом, вбачається, що 16 червня 2020 року о 20-02 годині на а/ш Київ-Суми-Юнаківка с. Кияниця Сумського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Бенц державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп*яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. нестійка хода. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків. Крім того на відеозапису чітко вбачається, що поведінка ОСОБА_5 не відповідала обстановці - він постійно висловлювався нецензурною лайкою, вимагав від працівників поліції якихось пояснень, кидав об машину мобільний телефон, намагався здійснити запис його зупинки, при цьому його мова була млява, він постійно хитався та мав червоний колір обличчя,не міг пояснити де знаходиться його посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу тощо.
Свідок ОСОБА_6 (інспектор поліції) в судовому засіданні пояснив, що при патрулюванні а/ш Київ - Суми - Юнаківка на ділянці дороги біля с.Кияниця Сумського району до їхнього екіпажу під*їхав автомобіль - мікроавтобус синього кольору, водій якого повідомив, що за ним їде автомобіль Мерседес-Бенц, який «виляє» по дорозі, ледь не збив двох дітей-велосипедистів і він вважає, що водій автомобіля «Мерседес» п`яний. Коли автомобіль «Мерседес» під*їхав до патрульної машини поліції, вони його зупинили. Водій ОСОБА_1 не міг знайти посвідчення водія та документи на автомобіль, його поведінка була неадекватна: він постійно висловлювався нецензурною лайкою, він не міг чітко сформулювати свої речення, кидав свій мобільний телефон, тому навіть у стороннього спостерігача були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Свідок також пояснив, що при розмові з ОСОБА_1 він також відчув запах алкоголю з порожнини рота і тому запропонував ОСОБА_1 на місці пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. На пропозицію проїхати в медичну установу він також відмовився в присутності 2 свідків.
В судовому засіданні захисник Супрун Д.В. також звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що, на думку захисника, свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, з відеозапису вчиненого правопорушення та пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 був попереджений про неможливість подальшого керування автомобілем. Вилучати автомобіль або ізолювати водія, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поліцейські не мають права.
Щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку з змінами в законодавстві, на підставі яких правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з 1 липня 2020 року було віднесено до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність у проміжку часу з 1 липня 2020 року по 3 липня 2020 року, суд зазначає наступне.
Після набрання чинності Зако ном України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VII від 22 листопада 2018 року ( далі-Закон) , тобто до 1 липня 2020 року КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, що перебувають у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Після набрання чинності Законом, тобто з 1 липня 2020 року відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП за закріплено у статті 2861 КК України (« Керування транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).
Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що дії під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 ККЮ відповідно до якої кримінальна протиправність та караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акту: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.
Переживаюча (ультраактивна) дія нормативно правового акту полягає в тому, що окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акту чи зміни відповідної його частини. Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.
Виходячи з цих положень, до осіб, які до 1 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або інші дії, виключені зі статі 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Виходячи з цих положень, особи, які до 1 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або інші дії, виключені зі статі 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 2861 КК, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.
Таким чином, ОСОБА_1 підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо позиції захисника Супруна Д.В. про закриття провадження по справі, то з огляду на вищевикладене, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, в даному випадку відсутня.
Отже, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає їх належними і допустимими, зібраними у порядку та у спосіб, встановлений законом, а тому вважає встановленим факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.
З урахуванням характеру вчиненого адміністративного правопорушення та його особи, на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляду штрафу в доход держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

На підставі ч.1ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч. 2ст. 308 КУпАПу разі несплати накладеного штрафу впродовж 15 діб з моменту отримання постанови, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя О.А.Степаненко