Справа №642/7723/19
Провадження №3/642/55/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Шрамко Л.Л., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 329720 від 22 жовтня 2019 року, складеним поліцейським взводу 2 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Прусько Є.Ю.,22 жовтня 2019 року о 15 год. 20 хвил. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Corola НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місті для інвалідів. Під час оформлення адміністративного протоколу у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мовлення, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Водію ОСОБА_1 є було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що перед бачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заперечував проти розгляду справи у його відсутності, про що подав заяви, просив відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою, надав довідки КНП « Харківська міська лікарня № 27» № 46 від 13.12.2019 про перебування на лікуванні в кардіологічному відділенні з 12.12.2019 з діагнозом: гіпертонічна хвороба , гіпертонічний криз та інш, та довідку № 3 від 15.01.2020 про проходження стаціонарного лікування з 14 січня 2020 року у зв`язку зі деформуючим спондильозом, гіпертонічною хворобою та іншими захворюваннями..

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав, що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція викладені в рішеннях Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03), «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02).

Поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання підтверджена медичними довідками.

Враховуючи наведене, розглянути справу у його відсутності не представилось можливим.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У відповідності до положень п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення є 22 жовтня 2019 року.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 247, 283, 284 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду і протягом 10 днів з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя Л.Л. Шрамко