ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1743/20Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 33/817/478/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його представника адвоката Крамар У. П., розглянувши 18 грудня 2020 р. в м. Тернополі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Зокрема вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на час складання вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння передбачало відповідальність з накладенням штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Однак на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018 №2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни, зокрема, до КУпАП, а саме ст. 130 КУпАП, яка викладена в новій редакції. З даної статті виключено відповідальність за такі дії, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 133831 зафіксовано події, які мали місце 18 серпня 2020 року і стосувались керування транспортним засобом, а не річковими, морськими або маломірними суднами судноводієм, просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив його доводів щодо порушень вимог ст. 256 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, якою визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, та п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, згідно з якою у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дій ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду в закладі охорони здоров`я КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР.

Наголошує на тому, що у вищезазначених нормативних актах містяться прямі вказівки, що огляд водія повинен проводитись в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесено до Переліку закладів, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, і за таких обставин пропозиція щодо проходження медичного огляду повинна бути запропонована у закладі охорони здоров`я, розташованому у м. Теребовля, а не м. Тернопіль (КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР).

Зазначає, що оскільки автомобілі рухались у протилежних напрямках, тобто назустріч один одному, поліцейські не могли бачити, чи працює підсвітка заднього номерного знака, а тому зупинка працівника поліції була неправомірною.

При цьому посилається на сумнівність факту зупинки працівниками поліції автомобіля, - події розгортались перед брамою домогосподарства, у АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає апелянт разом із сім`єю.

Вказує, що у оскаржуваній постанові не зазначено відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозаписи, а тому такі докази не слід брати до уваги з огляду на усталену практику Верховного Суду.

Зокрема, Верховний Суд Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17, зробив правовий висновок про те, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

17 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Крамар У. П. надала доповнення до апеляційної скарги, в якому просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 послався на письмові пояснення свідків. Однак, вказані пояснення не можуть вважатись належним доказом правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні не допитувались, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, якщо такий здійснювався, а тому, обмежившись вказівкою на відеозапис без зазначення технічного запису з усіма необхідними реквізитами, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, представника ОСОБА_1 - адвоката Крамар У. П., яка просила скасувати постанову судді місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 18 серпня 2020 о 03 год 50 хв. у м. Теребовля, вул. Тернопільська, 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest 7510 №АRLM-0278 (повірка дійсна до 27.03.2021 р.) та огляду в КНП "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" ТОР водій категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2020 р. інспектором роти №3 батальйону УПП у Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Клекотом С. М. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №744003, згідно якої останній у темну пору доби керував автомобілем BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , о 03. год 50 хв., у якого був неосвітлений державний номерний знак, чим порушив п.2.9 в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, а тому працівники поліції мали законні підстави щодо складання зазначеної постанови, що ними і було зроблено.

Таким чином вважаю, що транспортний засіб BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції був зупинений законно, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав, є необгрунтованим.

Доводи апелянта, що оскільки автомобілі рухались у протилежних напрямках, тобто назустріч один одному, поліцейські не могли бачити, чи працює підсвітка заднього номерного знака, спростовуються відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, з якого вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 рухається попереду службового авто.

Згідно зазначеної постанови, яку він не оскаржував, ОСОБА_1 за вищевказані порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 170 грн.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після цього поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 133831 від 18 серпня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Обставини, викладені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджується і рапортом інспектора №1 взводу роти №3 батальйону УПП у Тернопольській області ДПП лейтенанта поліції Й. П. Репели, в якому зазначено, що 18 серпня 2020 року в процесі патрулювання в м. Теребовля по вул. Тернопільській було виявлено транспортний засіб BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з порушенням ПДР, а саме: не працювала підсвітка номерного знаку в темну пору доби. Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився. Проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 також відмовився.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували водію автомобіля BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер 7510" (повірка дійсна до 27.03.2021 р.) та в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, рапорті інспектора №1 взводу роти №3 батальйону УПП у Тернопольській області ДПП, а також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено вказані відеозаписи на увагу не заслуговують, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення).

Доводи апеляційної скарги, що огляд водія повинен проводитись в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесено до Переліку закладів, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, тобто у закладі охорони здоров`я, розташованому у м. Теребовля, а не м. Тернопіль (КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР) як це зазначено в протоколі є необґрунтованими з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є твердження апелянта, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VII виключається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стаття 130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акту про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акту, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII, який набрав чинності із 01 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП України, була посилена. Ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 286-1 КУпАП.

Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а, навпаки, посилена (криміналізована).

Відповідно до положень ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 8 КУпАП України Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП України, не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП України, які були вчинені до 01 липня 2020 року.

Особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, згідно до ч.1 ст. 8 КУпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч. 1 ст. 130 КУпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01 липня 2020 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП України та доповнено КК України статтею 286-1.

Отже, на теперішній час, в тому числі і станом на 18 серпня 2020 року, вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачено ст. 130 КУпАП.

Наведені адвокатом в доповнені до апеляційної скарги доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не допитано свідків є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликали необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Твердження в доповнені до апеляційної скарги щодо відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис не беруться до уваги з огляду на те, постанова не є предметом розгляду в даному судовому засіданні.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які були б підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба