ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/744/20Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 33/817/270/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

Встановив:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки місцевий суд прийняв рішення без належного та всебічного дослідження всіх доказів та обставин справи.

Стверджує, що 16 травня 2020 року він посварився з дружиною, а оскільки не хотів продовжувати сварку - пішов спати в автомобіль, який був припаркований біля воріт його будинку. В подальшому його розбудили працівники поліції та звинуватили у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

Вказує, що до матеріалів справи долучено диск з відеозаписами, однак місцевий суд ці відеозаписи не дослідив, оскільки за неодноразовими спробами відкрити цей диск так і не вдалося.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічного засобу, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Також зазначає, що свідків, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, працівники поліції викликали особисто по мобільному телефону, при цьому вони не були очевидцями керування ним транспортним засобом, а також не були допитані безпосередньо в судовому засіданні із попередженням про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

Також вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп"яніння та направленні на медичний огляд зазначені різні ознаки алкогольного сп"яніння, які не передбачені Інструкцією порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Крім того зазначає, що його ніхто не відсторонював від керування транспортним засобом, що також є порушенням вказаної Інструкції.

Розглянувши матеріали справи, прихожу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

До початку розгляду справи від захисника ОСОБА_1 - Когута О. В. надійшла заява, у якій він просив апеляційну скаргу задовольнити, а розгляд проводити у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , оскільки така позиція була узгоджена із апелянтом, у зв"язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності останніх.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які, маючи зв"язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказування фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано, внаслідок чого він, при наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, прийшов до помилкового висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, як передбачено ч. 2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення покладений на посадову особу.

При цьому суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у випадку керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2020 року о 23 год. 49 хв. ОСОБА_1 в с. Сапогів по вул. Прибережній Борщівського району Тернопільської області керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразне мовлення, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» ARAM 0601 відмовився в присутності двох свідків, а також пройти аналогічний тест в КНП «Борщівській районній лікарні» теж відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що факт керування останнім транспортним засобом доводиться долученими до матеріалів справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №252422 від 17.05.2020 року, відповідно до якої 16 травня 2020 року о 23 год. 49 хв. ОСОБА_1 в с.Сапогів по вул.Прибережній керував т/з в темну пору доби, на якому задній державний номерний знак не освітлювався, чим порушив вимоги п. 2.9 «Б» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Разом з тим такі доводи місцевого суду, на думку судді апеляційної інстанції, не є належним чином обґрунтованими, оскільки будь-яких інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім зазначеної постанови поліцейських, в матеріалах справи немає.

В матеріалах справи міститься диск, на обгортці якого, серед іншого, написано: "фрагмент відеозапису", однак вказаний диск та, як наслідок, ймовірний відеозапис місцевим судом досліджено не було, оскільки він є технічно несправним, і будь-якої оцінки щодо наявності зазначеного диску в матеріалах справи суд не надав.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції прийшов до висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя