ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/582/20 Справа № 708/233/19 Головуючий по першій інстанції Івахненко О.Г.
Категорія: п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Юдіна В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 22.01.2019, складеного головним спеціалістом СОДТ УСБУ в Черкаській області Бур?ян О.В., ОСОБА_1 займаючи посаду військового комісара в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.ст.5,37 ЗУ «Про державну таємницю» не забезпечив та не здійснював постійний контроль за станом ОДТ в установі внаслідок чого у порушення вимог п.п.434-436 Порядку 939, перевірка наявності МНСІ здійснювалася формально. Акти придатності та перелік режимних приміщень розроблений з порушенням вимог п.211 Порядку 939. В установі має місце завищення грифів секретності облікових форм, за що відповідальність передбачена п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.
Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року, оскаржувану постанову скасувати, закрити справу про адміністративне правопорушення №708/233/19, провадження №3/708/71/19 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що про розгляд справи Чигиринським районним судом Черкаської області він не був належним чином повідомлений, в судові засідання його не викликали, судових повісток він не отримував, а тому не міг подати належні та допустимі докази своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Вказує, що станом на 22.01.2019 він не займав посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не був зареєстрований в АДРЕСА_2 , з чого виникає запитання щодо правових підстав і підсудності прийняття Чигиринським районним судом до розгляду матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що згідно Витягу із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.12.2018 № 602 майора ОСОБА_1 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнено в запас. Тоді як згідно Витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.01.2019 № 18 майора ОСОБА_1 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнено вищезазначеним наказом вважати таким, що 18.01.2010 справи та посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 здав і направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Одночасно зазначає, що 18.01.2019 він виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 і всіх видів забезпечення. З 19.01.2019 по 26.04.2020 він перебував в статусі пенсіонера Міністерства оборони України. З 27.04.2020 по 08.09.2020 працював на посаді провідного інженера (ОС-191927) Управління військових представництв Міністерства оборони України. З 09 вересня по даний час працює на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-планової, мобілізаційної та кадрової роботи Управління військових представництв Міністерства оборони України з оформлення доступу до державної таємниці, тоді як постанова місцевого суду від 11.03.2019 істотно негативно впливає обсяг його прав і обов`язків по службі та його доступу до державної таємниці Службою безпеки України.

09.11.2020 на адресу апеляційної суду від ОСОБА_1 надійшло доповнення до апеляційної скарги на постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року суть якого зводиться до того, що посадовими особами СБУ в Черкаській області перевірку в ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено з порушенням Інструкції про порядок здійснення Службою безпеки України контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 18.08.2017 № 471.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Юдіна В.С. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно ст.245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не були дотримані в повному обсязі, внаслідок чого суддя дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Крім того, оскаржена постанова не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Всупереч зазначеній нормі права, оскаржена постанова судді не містить конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме - за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

При цьому, оскаржена постанова судді місцевого суду не містить відомостей стосовно того чи є ОСОБА_1 особою, на яку покладається обов`язок дотримання вимог законодавства про державну таємницю і на підставі яких нормативно-правових актів, тобто не встановлено та не зазначено в постанові чи є ОСОБА_1 суб`єктом зазначеного правопорушення.

Крім того, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що суддею суду першої інстанції фактично встановлено і не зазначено обставин, які свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Мотивуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП, суддя лише послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, виписку з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для проведення діяльності, пов`язаної з державною таємницею в ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2019 № 26/574 дск та іншими матеріалами справи, однак не розкрив змісту цих доказів, не надав їм правової оцінки, не зробив відповідних висновків.

Між тим, сама виписка акту спеціальної експертизи являється лише результатом її проведення, із фіксуванням виявлених порушень, однак, з її змісту вбачається, що посадова особа лише зазначає види порушень, але не вказує на сам доказ (номер тому, номер справи, номер сторінки, та назву документа на яких виявлені конкретні порушення). Тобто даний акт перевірки являється лише припущенням.

В свою чергу, у відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається серед іншого місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 22.01.2019, ОСОБА_1 займаючи посаду військового комісара в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.ст.5,37 ЗУ «Про державну таємницю» не забезпечив та не здійснював постійний контроль за станом ОДТ в установі внаслідок чого у порушення вимог п.п.434-436 Порядку 939, перевірка наявності МНСІ здійснювалася формально. Акти придатності та перелік режимних приміщень розроблений з порушенням вимог п.211 Порядку 939. В установі має місце завищення грифів секретності облікових форм.

Разом з тим, аналізуючи складений протокол в розділі суть адміністративного правопорушення відсутнє місце, час його вчинення, у зв`язку з чим неможливо достовірно визначити час вчинення самого правопорушення та дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно вимог ст.38 КУпАП.

Тобто, судом першої інстанції при розгляді даної справи неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи про адміністративне правопорушення, не досліджено всіх наявних доказів, не надано їм належної юридичної оцінки, зокрема, не надано належної правової оцінки недолікам, які допущені при складанні протоколу, не враховано те, що фактично протокол складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Обв`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, передбачено ч.2 ст.251 КУпАП.

Враховуючи викладене суддя суду першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався та дійшов до хибного рішення про визнання ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Крім того, згідно з положеннями ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 встановлено, що незважаючи на дану норму закону, в ході судового розгляду суддею місцевого суду були порушені права ОСОБА_1 , оскільки розглянуто справу у його відсутність. При цьому матеріали справи взагалі не містять відомостей щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання місцевого суду, тоді як в оскаржуваній постанові зазначено про його належне повідомлення, відповідно до чинного законодавства, та який про причини своєї неявки суду не повідомив.

Викладені обставини свідчать про грубе порушення суддею вимог закону та про порушення прав ОСОБА_1 , що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зокрема відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 рокv № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, апеляційний суд вважає, що представлені у справі докази є недостатніми для об`єктивного доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Згідно п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою і підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року - задовольнити.

Постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КпАП України - скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6) ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба