Постанова

Іменем України

21 грудня 2020 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/1328/20

Провадження № 3/578/562/20

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області КОСАР А. І., розглянувши адміністративну справу у відритому судовому засіданні в залі суду у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у народження, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , продавця продовольчих товарів, за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення /надалі по тексту також - КУпАП/, права передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

Установив:

03.11.2020 складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 вбачається, що ОСОБА_2 03 листопада 2020 року о 16.30 год. перебуваючи на робочому місці на посаді продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_3 », розташованого по АДРЕСА_1 , знаходилася без засобів індивідуального захисту, маски та рукавичок, чим порушила пп. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 зі змінами, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статті 44-3 КУпАП.

Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 01.12.2020 матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП повернуто до Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області для дооформлення, а саме не зазначено частину статті 44-3 КУпАП, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності.

07.12.2020 начальник Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області Семенченко А. направив на адресу Краснопільського районного суду Сумської області адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 на судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнала та просилазакрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 44-3 КУпАП, та зазначила, що копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 отримала 03.11.2020 за притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП. Працівники поліції до Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області для дооформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 її не викликали, про зміни внесені до вказаного протоколу їй нічого невідомо. На підтвердження надала копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 за статтею 44-3 КУпАП.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Вважаю за необхідне зазначити, що за змістом статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з вимогами ст. 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 року, №23, статті 896, № 30, статті 1061) та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова № 641).

Згідно пп.1 п.10 Постанови № 641 (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), на території України на період дії карантину заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Санкція статті за це правопорушення передбачає стягнення у вигляді штрафу на громадян - від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, а саме перебування в громадському місці - на робочому місці в магазині «Слов`янка», без захисної маски та рукавичок, чим порушила пп.1 п.10 Постанови № 641.

Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у статті 256 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015року № 1376 (далі також - Інструкція).

Згідно п. 7 Розділу ІІ, п. 5 Розділу ІІІ, п. 9 Розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція).

Так, частина перша статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями частини третьої статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суддею встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 391004 від 03.11.2020 внесено додатковий запис, а саме частину статті 44-3 КУпАП після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів дає суду підстави для висновку про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 44-3 КУпАП, складеного з порушенням вимог Інструкції та законодавства про адміністративні правопорушення.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення (серія ВАБ № 391004) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, в зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 391004 від 03.11.2020 відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом /посадовою особою/ правомочним розглядати скаргу.

Суддя А. І. КОСАР