Справа № 462/890/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2020 року

суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., за участю захисника Мельника М.А. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого директором ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», паспорт НОМЕР_1 , ІПН№ НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 355, офіс 324 та будучи наділеним правом приймати на роботу і звільняти з роботи працівників, у період з 2018 р. по 2019 р. не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Так, у порушення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у період з 03 березня по грудень 2018 р. у товаристві при кількості 250 штатних працівників використовувалась наймана праця лише 6 осіб із встановленою інвалідністю, що менше 4 %, а саме 10 осіб, а у період з січня по грудень 2019 р. при кількості 301 штатних працівників використовувалась наймана праця лише 7 осіб із встановленою інвалідністю, що менше 4%, а саме 12 осіб. Порушення виявлено 07.02.2020 р.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився., однак подав письмові пояснення, у яких зазначив, що оскільки дане правопорушення не є триваючим і було вчинене 31.12.2018 р. та 31.12.2019 р., провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення слід закрити. Також пояснив, що ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» на виконання припису про усунення порушень законодавства від 07.02.2020 р. подало звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 р. та сплатило адміністративно-господарські санкції у сумі 314995,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 188-1 КУпАП невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Дослідивши матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення № 13-01-292/0022 від 07.02.2020 року, акт за результатами проведення перевірки № 13-01-292/0034, звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік, платіжне доручення № 22923 від 28/02/2019 року на суму 192156,00 грн., вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Суд критично оцінює пояснення правопорушника з приводу закінчення строку накладення адміністративного стягнення із врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

При цьому слід зазначити, що Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення», але Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року справа №487/2854/17, провадження №К/9901/34371/18.

Оскільки дане правопорушення вчинене не лише станом на 31.02.2018 р. та 31.12.2019 р., а тривало протягом всього 2018 та 2019 року відповідно, то воно є триваючим, а тому накладення адміністративного стягнення можливе не пізніш як через три місяці з дня його виявлення компетентним органом, а саме з 07.02.2020 р.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, вважаю, що до останнього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Також, відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ч. 2 ст. 188-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: