Справа № 199/107/20
ПОСТАНОВА

іменем України

29.01.2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Садиленка О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ТОВ «Пакстандарт», складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 ) у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 №336388 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (далі протокол), в тому, що він, 25.12.2019 року о 20:07 годині в районі будинку №97а по вул.Донецьке шосе у м.Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район), керував автомобілем «ВАЗ» № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Вважають що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції.

Вислухавши показання ОСОБА_1 та дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Суду показав, що він, в період офіційних вихідних і святкових днів, а саме 25 грудня 2019 року, він в компанії друзів та знайомих відзначав ОСОБА_2 . В процесі святкування вони вживали алкогольні напої. Згодом виникла потреба у придбанні додаткової кількості їжі і він з ОСОБА_3 вирішили поїхати до ТРЦ Караван до продовольчого магазину (гастроному). Оскільки вони обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння, він запропонував знайомому ОСОБА_4 сісти за кермо автомобіля, яким він мав право користуватися - ВАЗ 21130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є трьох-дверним хетчбеком. ОСОБА_4 повідомив, що він не вживав алкогольних напоїв та погодився керувати запропонованим автомобілем, з метою поїхати в ТРЦ Караван, а потім - повернутися з покупками назад. Оскільки вони перебували в одному автомобілі, він не став передавати в руки ОСОБА_4 реєстраційне посвідчення та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, розуміючи, що у випадку виникнення потреби пред`явлення відповідних документів, він зможу їх невідкладно надати. Коли вони поверталися із ТРЦ Караван, ВАЗ під керуванням ОСОБА_4 здійснив зіткнення із автомобілем Рено Кліо, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 . В процесі зіткнення вони здійснили малоконтрольовані рухи по салону ВАЗ, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав забій голови, а всі вони перемішалися в салоні ВАЗ. Крім того, оскільки одна із передніх дверей заклинила, вони всі втрьох виходили із салону ВАЗ по черзі через одні двері. З цих причин окремим очевидцям події здалося, що за кермом ВАЗ перебував він, про що ці особи повідомили екіпаж патрульної поліції, який прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, працівники патрульної поліції спочатку вважали, що за кермом ВАЗ перебував ОСОБА_3 , оскільки він мав травми голови, характерні для тих, які отримують водії в ході зіткнення. Однак через те, що саме у ньогое знаходилися реєстраційні документи на ВАЗ та відповідний поліс обов`язкового страхування, поліцейські дійшли висновку, що за кермом перебував він, незважаючи на пояснення, які були надані ним та ОСОБА_4 . З цих підстав поліцейські наказали йому пройти огляд на стан сп`яніння, хоча він і не заперечував відповідні обставини. Переконавшись, що він дійсно вживав алкогольні напої, поліцейський заходився складати протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336388 від 25.12.2019 року.

Стороною захисту надана копія доповідної записки начальникові УПП в Дніпропетровській області ДПП Калюжному А. за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_6 , відповідно до якої «… на підставі свідчень необхідно прийти до обґрунтованих висновків про те, що на час ДТП автомобілем ВАЗ керував громадянин ОСОБА_4 », а також що «…проведення медичного огляду на стан сп`яніння та складання за його результатами за ч.1 ст.130 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення капралом поліції ОСОБА_7 суперечило вимогам п.№8 р.1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов