Справа № 206/693/20
Провадження № 3/206/447/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

27.04.2020року Суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Малихіна В.В. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Самарському районному суді м. Дніпропетровська одночасно перебувають дві справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які відповідно до положень ст. 36 КУпАП підлягають об`єднанню.

ОСОБА_1 03.02.2020 року о 00:10 год в м. Дніпро, Самарський район, вул. Мальовнича, 168, керуючи т.з. Honda Dio "vin" НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейських про зупинку. Вимоги про зупинку подавались за допомогою гучномовця, звукового спецсигналу та проблискового синього та червоного маячка, був зупинений шляхом переслідування, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, він же, 03.02.2020 року о 00:12 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Мальовнича, 168, керував т.з. Honda Dio "vin" НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло; тремор верхніх кінцівок; поведінка не відповідає дійсності. Згідно висновку № 538, який проводив лікар, водій керував т.з. в стані наркотичного сп`яніння, а саме під впливом амфетаміну. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 02.03.2020 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням захисника, судове засідання було відкладено на 27.03.2020 року, в призначене судове засідання ОСОБА_1 до суду не з`явився, проте на електронну адресу суду надійшло клопотання від адвоката Шутліва С.С. про переніс судвого засідання у зв`язку з карантином, судове засідання було відкладено на 27.04.2020 року. Однак, 27.04.2020 року від адвоката Шутліва С.С. на електронну пошту суду знову надійшло клопотання про переніс судового заідання, так як він із ОСОБА_1 не зможуть бути присутніми в судовому засіданні, посилаючись вкотре на Лист Ради суддів від 11.03.2020 року, яким рекомендовано утриматись від участі в судових засіданнях без необхідності, при цьому жодних угод або доручень між адвокатом Шутлівим С.С. та ОСОБА_1 до суду не надано. Більш того, сам ОСОБА_1 27.04.2020 року з`явившись до суду, звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, та після ознайомлення із матеріалами справи в судове засідання не прибув.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, прибувши до суду 27.04.2020 року не з`явився в судове засідання, не подав письмових заперечень проти протоколів про наявність яких був заздалегідь обізнаним, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього рухуУкраїни вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а). На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (2.4). Ці вимоги правил ОСОБА_1 порушив.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 153251 від 03.02.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 03.02.2020 року о 00:10 год в м. Дніпро, Самарський район, вул. Мальовнича, 168, керуючи т.з. Honda Dio "vin" НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейських про зупинку. Вимоги про зупинку подавались за допомогою гучномовця, звукового спецсигналу та проблискового синього та червоного маяка, був зупинений шляхом переслідування; рапортом поліцейського УПП в Дніпропетровській області, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 153253 від 09.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 03.02.2020 року о 00:12 год. в м. Дніпро, Самарськи район, вул. Мальовнича, 168, керував т.з. Honda Dio "vin" НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло; тремор верхніх кінцівок; поведінка не відповідає дійсності. Згідно висновку № 538, який проводив лікар, водій керував т.з. в стані наркотичного сп`яніння, а саме під впливом амфетаміну; висновком лікаря-нарколога № 538 від 03.02.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, рапортом поліцейського УПП в Дніпропетровській області та іншими матеріалами справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення, висновокм лікаря-нарколога, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, рапортами поліцейських УПП в Дніпропетровській області, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що ч. 1 статті 130 КУпАП є більш серйозним правопорушенням і санкція передбачає безальтернативне стягнення, вважаю необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-36, 122-2, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи № 206/693/20 (провадження № 3/206/447/20) та № 206/1182/20 (провадження № 3/206/620/20), в одне провадження та присвоїти справі № 206/693/20.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна