Справа № 161/228/20 Провадження №33/802/292/20 Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С.
Категорія:ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Петрука І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП із накладенням на підставі ст.36 КУпАП остаточного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 24.12.2019 о 20 год. 00 хв. у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, він керував транспортним засобом, марки Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 24.12.2019 о 20 год. 00 хв. у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, він, керуючи автомобілем, марки Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом, марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого автомобіль Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом, марки Wolkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався збоку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності та необгрунтованості. Стверджує, що за кермом автомобіля перебував не він, а ОСОБА_2 , що останній підтвердив у письмових поясненнях на місці ДТП. Посилається на те, що відеозаписи нагрудних камер працівників поліції, які містяться у матеріалах справи, містять різний час (майже 2 години різниці) та не є безперервними. Вказує на те, що місцевим судом не надано належної правової оцінки показанням свідків ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Вважає, належних та допустимих доказів, які стверджували б про його винуватість у вчиненні вказаних правопорушень, матеріали справи не містять. З огляду на наведене просить рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, просили скасувати рішення судді та закрити провадження у справі, пояснення свідків, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при розгляді справи місцевим судом дотримано не було.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.12.2019 серії ОБ № 365156 24 грудня 2019 року о 20 год. 00 хв. у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, марки Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом, марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого автомобіль Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом, марки Wolkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався збоку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.2).

На думку суду апеляційної інстанції, посилання захисника на те, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження перебування за кермом транспортного засобу саме ОСОБА_1 , є слушними.

Так, у своїх письмових поясненнях, даних відразу після події, ОСОБА_1 вказав: «Я був пасажиром авто Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , яким рухався на пр.-ті Соборності в сторону пр.-ту Перемоги. Перед нами на мосту різко загальмував автомобіль, спричинив наїзд. За кермом авто перебував ОСОБА_5 » (а.с.7).

Свідок ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях, даних працівникам поліції також відразу після ДТП, підтвердив факт перебування за кермом транспортного засобу Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , саме його, а не ОСОБА_1 (а.с.8).

Вказані обставини свідок ОСОБА_2 підтвердив і в суді апеляційної інстанції, вказавши, що саме він в той день перебував за кермом автомобіля, який належить ОСОБА_1 .. Після вчиненого ДТП за його участю, вони разом з ОСОБА_1 вийшли з автомобіля через водійські двері, так як пасажирські двері були заблоковані. Коли через деякий час прибули працівники поліції, то вони відібрали в нього пояснення, в якому він власноручно вказав, що саме він перебував за кермом автомобіля, а не ОСОБА_6 ..

Допитана в суді апеляційної інстанції працівник поліції ОСОБА_7 показала, що тих подій на даний час не пам`ятає. Всі учасники ДТП були на місці. Люди на місці ДТП сказали, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля Сitroen C4, тому на нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Письмові пояснення даного свідка, подані до суду першої інстанції про те, що на місці події був ОСОБА_1 , на якого вказали очевидці ДТП, як на водія автомобіля Сitroen C4, повністю спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , дані працівникам поліції, в яких вони відразу вказували, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_2 (а.с.7,8). А також поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , наданими під час апеляційного розгляду.

Тобто, працівникам поліції на місці ДТП були відомі пояснення як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , про те, що керував транспортним засобом ОСОБА_2 ..

Дані обставини також вказують на те, що ОСОБА_2 знаходився на місці ДТП на момент приїзду працівників поліції, які й відібрали в нього письмові пояснення.

Тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_7 , оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (водіїв, автомобілі яких було пошкоджено під час ДТП), то вони в суді апеляційної інстанції зазначили, що не можуть сказати хто саме був за кермом автомобіля марки Сitroen C4. При цьому свідок ОСОБА_4 пояснив, що з автомобіля Сitroen C4 вийшло дві особи. При цьому дані свідки вказали, що до них підходив ОСОБА_1 , як власник автомобіля і пропонував відшкодувати завдану шкоду, так як автомобіль належить йому. При цьому ніхто з них не вказав на ОСОБА_1 , як на водія автомобіля, що спричинив ДТП.

Що ж стосується письмових пояснень ОСОБА_4 , то в суді апеляційної інстанції він пояснив, що просто переписав пояснення своєї дружини.

Таким чином, під час апеляційного розгляду безпосередні учасники ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вказали на ОСОБА_1 , як на водія автомобіля марки Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 категорично заперечив, що був за кермом транспортного засобу.

Такі його твердження підтримав і свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що саме він керував транспортним засобом та скоїв ДТП.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджуються пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, а також матеріалами справи (а.с.1, 7, 8).

Узагальнюючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що показання свідків про те, що з автомобіля Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , вийшов ОСОБА_1 і відійшовши в сторону почав телефонувати, не може достовірно та переконливо свідчити про перебування за кермом вказаного транспортного засобу саме його.

Крім того, із наявної у матеріалах справи відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції також не можна встановити хто саме був водієм Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_1 спілкувався по телефону і не спілкувався з поліцейськими, на думку апеляційного суду, жодним чином не доводить факту керуванням ним автомобілем марки Сitroen C4, не спростовує матеріалів справи та пояснень свідків, а тому не може слугувати єдиним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, які ставляться йому у провину.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.12.2019 серії ОБ № 165548 24 грудня 2019 року о 20 год. 00 хв. у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Апеляційний суд вважає, місцевий суд неповно і поверхнево дослідив обставини справи та дійшов передчасного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , належним чином не мотивувавши своє рішення на підставі зібраних та перевірених у встановленому законом порядку доказах.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що, крім зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, у ній наявні роздруківка приладу «Драгер» про результат тесту 0,28%0 (а.с.5) та письмові пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтвердили проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП (а.с.6).

Проте у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав: «за кермом не перебував, знаходився на місці пасажира» (а.с.1).

Відповідно до положень п.2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, з огляду на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування автомобілем Сitroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 , тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у діях останнього складу адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати..

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов