Справа № 565/607/20
Провадження № 3/565/565/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі судді Демчини Т.Ю., з участю секретаря судового засідання Ковальчук В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мудрака О.С., розглянувши матеріали Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Маневичі Волинської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст.185 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 12 травня 2020 року в 23.27 год. по вул.Ринкова в м.Вараш ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, намагався зникнути з місця події, на зауваження та висловлену законну вимогу поліцейського СРПП № 3 Вараського ВП ОСОБА_2 не покидати місце зупинки та стояти на місці відповідно до ст.37 Закону України «Про національну поліцію» не відреагував, намагався втекти за допомогою застосування фізичної сили, а саме шарпав за формений одяг правоохоронців, намагався вдарити та втекти від працівників поліції. Діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не визнав та пояснив, що 12 травня 2020 року в 23.27 год. він керував скутером по вул.Ринкова в м.Вараш Рівненської області та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що у скутера не горіли освітлювальні прилади. Будь-якого законного розпорядження чи вимоги працівники поліції йому не висували, а він пропонував їм складати протокол про адміністративне правопорушення, якщо він щось порушив. В подальшому він був затриманий та доставлений до відділення поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мудрак О.С. звертав увагу суду на те, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП є невірною, невиконання вимоги чи розпорядження з об`єктивної сторони проявляється у активній поведінці особи, у той час як з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 діяв пасивно, крім того, будь-які законні вимоги чи розпорядження можуть надаватись поліцейськими після затримання особи, а із змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається, що таку вимогу висловлено поліцейськими до затримання, а тому така вимога не може бути визнана законною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Письмових пояснень будь-яких осіб до протоколу не долучено.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що 12.05.2020 за результатами опрацювання відомостей про подію, відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії БАА № 227745 за ч.ч.1, 4 ст.126, ч.2 ст.122, ч.ч.5, 6 ст.121 КУпАП про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн. Крім того, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 092681 за ч.2 ст.130 КУпАП.

З рапорту поліцейського СРПП № 4 Вараського ВП ГУНП в Рівненській області П.Гаврилюка від 12.05.2020 вбачається, що ним спільно з поліцейським СРПП № 3 Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 о 22.27 год. по вул.Ринкова був виявлений ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який намагався зникнути з місця зупинки, на зауваження та висловлену поліцейським ОСОБА_2 законну вимогу не покидати місце зупинки та стояти на місці згідно ст.37 Закону України «Про національну поліцію» не відреагував, та намагався втекти за допомогою застосування фізичної сили, а саме: шарпав за формений одяг правоохоронців, намагався вдарити та втекти, чим вчиняв злісну непокору працівникам поліції.

З наданих відеозаписів з боді-камер поліцейських Вараського ВП ГУНП в Рівненській області, а також відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що у місці зупинки скутера ОСОБА_1 поліцейським була висунута вимога залишатись на місці зупинки транспортного засобу до завершення складення матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відходив від поліцейських, які намагались утримувати його на місці шляхом тримання за руки, застосували до нього фізичну силу та спеціальні засоби, зокрема, кайданки та сльозогінний газ.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як вбачається з диспозиції вищезазначеної норми, обов`язковими умовами, за яких настає відповідальність за вказаною нормою, є: висунення поліцейським вимоги або розпорядження; законність такої вимоги; невиконання такої вимоги або розпорядження особою та злісність непокори такій вимозі.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає у тому, що він 12.05.2020 о 22.27 год. по вул.Ринковій в м.Вараш Рівненської області на висловлену поліцейським законну вимогу не покидати місце зупинки та стояти на місці не відреагував, шарпав за формений одяг правоохоронців, намагався вдарити та втекти.

Висунення ОСОБА_1 поліцейським СРПП № 3 Вараського ВП ГУНП в Рівненській області Шах В.В. вимоги не залишати місце події до завершення оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вбачається з доданих до протоколу рапорту поліцейського, а також відеозаписів події з боді-камери поліцейського, досліджених в судовому засіданні.

Оцінюючи законність такої вимоги поліцейського, суд враховує наступне. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до преамбули до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом (ст.ст.1-2 вищезазначеного Закону).

У статті 3 вищезазначеного закону міститься визначення свободи пересування як права громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено випадки обмеження свободи пересування. Так, згідно з цією нормою, свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено: у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на тимчасово окупованих територіях. Свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, яким заборонено виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; осіб, які звернулися за наданням їм статусу біженця чи додаткового захисту і стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію чи до штабу громадського формування з охорони громадського порядку, чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським. Доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк та перебування там доставленої особи не може тривати більш як одну годину, якщо не встановлено інше.

Відповідно до ст.260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються, крім інших заходів, адміністративне затримання особи, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 12.05.2020, він був затриманий в порядку ст.ст.260-262 КУпАП того дня о 22.30 год. для припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи, складення протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Основні повноваження поліції передбачені ст.23 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з цією нормою, поліція відповідно до покладених на неї завдань, крім інших повноважень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.29 вищезазначеного Закону, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Види поліцейських заходів передбачені у ст.30 Закону. До них відносяться: заходи реагування на правопорушення, визначені КУпАП та КПК України; поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами. До превентивних поліцейських заходів, перелік яких наведений у ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», відноситься і обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю (п.6 ч.1 ст.31). Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Зміст поліцейського заходу у вигляді обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю, розкрито у статті 37 цього Закону, відповідно до якої поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, КПК та КУпАП, а також іншими законами України.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що ані у КУпАП, ані у Законі України «Про Національну поліцію» не передбачено повноваження поліцейського своєю усною вимогою обмежувати право пересування осіб до настання певних обставин. У випадку неможливості скласти протокол про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, особу може бути доставлено в поліцію чи до іншого визначеного КУпАП місця та затримано, і такі заходи слід здійснювати в порядку, передбаченому у ст.ст.259-260 КУпАП.

Отже, вимога не залишати місце події до завершення оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, висунута ОСОБА_1 , не може бути визнана судом законною, і поведінка особи після висунення такої вимоги не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, незалежно від її характеру.

Інші вчинені ОСОБА_1 дії, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, диспозицією ст.185 КУпАП не охоплюються.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 185, 247, 256, 258-260, 283, КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності чи її захисником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається Рівненському апеляційному суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Суддя Т.Ю.Демчина