ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:753/2069/20

Провадження №: 3/755/2040/20

"16" квітня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Чернігівської області, працюючої головним бухгалтером ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установив :

ОСОБА_1 (надалі - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) обіймаючи посаду головного бухгалтера Київ-Дніпровського виробничого підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 1726 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, 09.04.2019 несвоєчасно без поважних причин подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції в установленому вказаною нормою закону порядку щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП.

Вказаних висновків Суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, доводів прокурора Офісу Генерального прокурора Сказко Р.І., керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив таке.

Відповідно до наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське «МППЗТ» від 16 липня 2012 року № 170о/с ОСОБА_1 з 16 липня 2012 року була призначена на посаду заступника головного бухгалтера Київ-Дніпровського виробничого підрозділу ПрАТ «Київ-Дніпровське «МППЗТ», а згідно наказу (розпорядження) ПрАТ «Київ-Дніпровське «МППЗТ» про переведення на іншу роботу від 18.12.2012 № 339/ос ОСОБА_1 переведено на посаду головного бухгалтера Київ-Дніпровського виробничого підрозділу ПрАТ «Київ- Дніпровське «МППЗТ».

У відповідності до статті 1 Закону «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до Статуту Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.01.2018 № 23, зокрема до пункту 1.1., товариство є юридичною особою публічного права (господарським товариством) за законодавством України, створене та діє відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», інших нормативно-правових актів України та цього Статуту.

З пункту 5.1. Статуту слідує, що Засновником та єдиним акціонером Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Відповідно до Положення про Київ-Дніпровський виробничий підрозділ Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», затвердженого ПрАТ Київ-Дніпровського «МППЗТ» від 30.12.2013 № 568, зокрема пункту 1, Київ-Дніпровський виробничий підрозділ є структурним підрозділом Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту».

В пункті 2 Статуту зазначено, що у своїй діяльності Виробничий підрозділ керується законодавством України, Статутом Товариства, цим Положенням, іншими внутрішніми документами, рішеннями, прийнятими Вищим органом та керівництвом Товариства. Згідно пункту 3.1. Виробничий підрозділ є структурним підрозділом Товариства, не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Товариства частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва в межах повноважень, закріплених цим Положенням.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування є юридичними особами публічного права.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

На офіційному веб-сайті Національного агентства у рубриці «Законодавство» розділу «Декларування» розміщено Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства від 11 серпня 2016 року № 3 (далі - Роз`яснення).

Визначення поняття «посадові особи» та «службові особи» в рамках підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону наведено у пункті З Роз`яснення: «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, із змінами, внесеними згідно з рішеннями Національного агентства з питань запобігання корупції від 30.09.2016 № 57, від 13.01.2017 № 24, від 22.02.2017 № 59, у редакції рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.02.2019 № 368, під "посадовими особами юридичних осіб публічного права" слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника.

Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири, тощо).

Працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні, виробничі або технічні функції, визнаються посадовими особами лише за умови, що разом із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Водночас для визначення посадових осіб юридичних осіб публічного права - підприємств необхідно враховувати положення частини третьої статті 65 Господарського кодексу України. Згідно із вказаною нормою керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Отже, посадовими особами юридичних осіб публічного права, які є підприємствами, є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту. Інші працівники таких юридичних осіб можуть бути віднесені до посадових осіб юридичних осіб публічного права за умови визнання їх посадовими особами статутом відповідного підприємства та/або здійснення ними організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до розділу «Завдання та обов`язки» ОСОБА_1 : очолює та контролює ведення бухгалтерського обліку Київ-Дніпровського виробничого підрозділу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»..; організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; організовує роботу по підготовці пропозицій для начальника виробничого підрозділу...

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного бухгалтера Київ-Дніпровського виробничого підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», який є юридичною особою публічного права, здійснюючи обов`язки щодо керівництва ділянкою роботи, а отже виконуючи організаційно-розпорядчі, є посадовою особою та відповідно суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Відповідно до положень Антикорупційної програми ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»: антикорупційна програма ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на 2017 рік розроблена з метою захисту прав і свобод громадян, забезпечення законності, правопорядку та громадської безпеки і є базовим документом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (далі - товариство), яке визначає засади та вимоги, скеровані на запобігання корупції та дотримання норм антикорупційного законодавства керівництвом, співробітниками та іншими особами, що можуть діяти від імені та за дорученням товариства. Антикорупційна програма товариства розроблена відповідно до закону України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки», Закону України «Про запобігання корупції». Суб`єктами, на яких поширюється дія антикорупційної програми товариства, є працівники товариства, які постійно або тимчасово займають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарчих обов`язків, чи спеціально уповноважені особи на виконання таких обов`язків в товаристві, а також інші особи, які не є посадовими або службовими особами та перебувають з товариством у трудових відносинах та які виконують роботи або надають послуги відповідно до договорів з товариством.

ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» під час здійснення господарської діяльності здійснює наступні антикорупційні заходи: доводить до відома працівників товариства та всіх прирівняних до них осіб інформацію по обмеженню щодо використання службового/посадового становища; періодично, за рішенням Міністерства інфраструктури України(надалі - уповноважений орган управління) чи голови правління товариства, проводить для співробітників товариства семінари, предметом яких буде роз`яснення норм Антикорупційної програми товариства та антикорупційного законодавства, задля підвищення кваліфікації працівників у сфері запобігання і протидії корупції; доводить працівникам товариства про кримінальну, адміністративну, цивільну відповідальність за порушення вимог антикорупційної програми ПрАТ «Київ-Дніпровського МППЗТ» під особистий підпис.

Відповідно до Загальних положень Посадової інструкції Головного бухгалтера виробничого підрозділу ОСОБА_1 , затвердженої 03.07.2017, в своїй діяльності головний бухгалтер підрозділу керується чинними законодавчими та нормативними актами України, а також внутрішніми документами: положенням про Київ-Дніпровський виробничий підрозділ, наказами і розпорядженнями начальника підрозділу, посадовою головного бухгалтера виробничого підрозділу, правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Обов`язки працівників товариства (суб`єктів декларування), пов`язаних із запобіганням та протидією корупції: працівники товариства зобов`язані щорічно до 1 травня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Також при звільненні працівники зобов`язані подавати декларацію за період попередній звільненню, та який не охоплює попередня декларація.

Відповідно до аркушу ознайомлення з Антикорупційною програмою ОСОБА_1 поставила свій підпис щодо ознайомлення з нею 19.03.2018.

Отже, ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером Київ-Дніпровського виробничого підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське Міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», тобто посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави за угодою сторін, була зобов`язана до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року, подавати в установленому частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, шляхом особистого заповнення електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру.

Разом з тим, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік лише 09.04.2019 о 15 год. 44 хв., а отже не своєчасно.

З послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняла ОСОБА_1 (дата реєстрації в Реєстрі 03.04.2018 16:06:58), остання розпочала вчиняти послідовні дії користувача ІТС Реєстр направлені на подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік лише 09.04.2019 та після заповнення усіх розділів декларації натиснула кнопку «Подати документ».

Таким чином, у період з 01.01.2019 по 09.04.2019 суб`єкт декларування ОСОБА_1 жодних дій у Реєстрі не вчиняла.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що декларацію подано несвоєчасно, адже не змогла розібратися з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та через брак часу зумовлену виконання своїх функціональних обов`язків, хоч і було відомо про необхідність подання декларації за 2018 рік як головному бухгалтеру.

У той же час, згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За частиною 1 статті 1726 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», адресованого Головам апеляційних судів областей, м. Києва та м. Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванні особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

У світлі чого, судом не встановлено поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, так як фактично несвоєчасне подання декларації відбулося у зв`язку із не дотриманням останньою порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що не можна вважати поважною причиною несвоєчасного подання декларації.

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Тим самим, надавши оцінку усім тим доказам, які суд сприйняв, як належні, допустимі та дійсні (реальні), які перебувають в балансі з іншими обставинами справи, уважає що вони в своїй сукупності, указують, що є доведеним (устоновленим), що ОСОБА_1. будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного закону, несвоєчасно без поважних причин, 09.04.2019 подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст.ст. 34, 35 34 КУпАП суддя не убачає, обставин, що пом`якшують або ж обтяжують відповідальність винного.

Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. ст. 33-35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Так, як є дійсним факт того, що корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства (абзац 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998). Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абзац 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікована Законом України № 252-V від 18.10.2006). Корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права (абзаци 2 та 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003, ратифікована Законом України № 251-V від 18.10.2006).

Випадки корупції ставлять під загрозу довіру до інституції в цілому. Так, сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний (суспільний) інтерес, як до корупційних злочинів, так і адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, та необхідності ефективної протидії їм з метою захисту особи, суспільства та держави.

Відповідно визначена у цій справі міра покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

З урахуванням того, що строк притягнення до відповідальності регламентований ст. 38 КУпАП не минув, адже абз. 2 наведеної статті передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, а уцій справі, такою датою (виявлення) є 27.01.2020, відповідно строк закінчується тільки 27.04.2020.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-6, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд постановив :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

С у д д я О. Бірса