Дата документу Справа № 334/891/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/381/20 Головуючий в 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний № 334/891/20 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові, 16 лютого 2020 року об 11.35 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по просп. Соборний, біля буд. 181, керував автомобілем MAZDA 6, державні номерні знаки НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою ALCOTEST DRAGER 6810 № 0503 та в медичному закладі КУ ЗОНД ЗОР в присутності лікаря-нарколога ОСОБА_2 (висновок № 867 від 16.02.2020 року) водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом був відсторонений, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі з доповненням ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки суд безпосередньо не досліджував докази по справі, а лише перерахував їх у постанові, при цьому не розкривши зміст цих доказів. Суд не дослідив суттєвий доказ відеозапис. Апелянт вказує, що він не керував транспортним засобом, а знаходився на передньому сидінні в якості пасажира, що підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи. Таким чином, вважає, що оскільки він не керував транспортним засобом, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В той же час зазначає, що 16.05.2020 сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст.38 КУпАП, а тому у відповідності до ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати постанову, а провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271875 від 16.02.2020 року (а.с.1); довідкою про повторність (а.с.3); архівом порушень (а.с.4); карткою на водія (а.с.5); Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.8,9); Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.10); розпискою про отримання права керування т.з. (а.с.11); рапортами (а.с.12,13) відеозаписом події (а.с.14).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2020 серії ДПР18 №271875, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції відповідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 , транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Твердження апелянта ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, спростовується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, а також рапортом працівника поліції.

Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта про те, що судом були допущені процесуальні порушення і не дотримані права ОСОБА_1 в сенсі того, що справа мала розглядатися в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя є необґрунтованим з огляду на той факт, що відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Місцем скоєння правопорушення був район пр. Соборний, 181, яке територіально підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя. Положення ч.2 ст.276 КУпАП, лише передбачає можливість розгляду справ вказаної категорії за місцем проживання порушників чи за місцем реєстрації транспортного засобу, але не зобов`язує до цього. До того ж, вказані суди є територіально наближеними один до одного, тому підстав змінювати підсудність справи у судді не було.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наявні в матеріалах справи докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтами не надано.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Стосовно твердження апелянта про те, що 16.05.2020 сплив строк притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачений ст.38 КУпАП, а тому у відповідності до ст.247 КУпАП провадження підлягає закриттю, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції за результатом розгляду справи постановив рішення 28 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, в межах строку, передбаченого ст.38 КУпАП. Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції, рішення є законним та обґрунтованим. В такому випадку і підстав для застосування положень ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130КУпАП залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас