№642/4776/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянув матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкаючої: АДРЕСА_1 ,

за ст.162 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Стосовно ОСОБА_1 оперуповноваженим УСР в Харківській області ДСР НП України 15.09.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №737445 за ст.162 КУпАП, де зазначено, що 15 вересня 2020р. об 11.35 год. ОСОБА_1 на території Центрального ринку проводила незаконний обмін іноземної валюти та поміняла ОСОБА_2 100 доларів США на гривню по курсу 27,90 по вул.Піскуновська, біля станції метро «Центральний ринок».

Даний протокол раніше постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 23.09.2020 року повертався до УСР в Харківській області департаменту СР НП України для доопрацювання, зокрема, для уточнення об`єкту правопорушення, а також для надання доказів. Водночас, 20.10.2020 року вказані матеріали було надіслано на адресу суду без доопрацювання та усунення недоліків.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Крижановський М.В. зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, оскільки бланкетна диспозиція цієї статті в протоколі не розкрита та не вказано, яку конкретну норму та якого нормативного акту було порушено. Тому в протоколі взагалі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення. Рапорти в матеріалах справи не зареєстровані в порушення п.2.4.9 «Інструкції з діловодства в системі МВС України», затвердженої наказом МВС №747 від 23.08.2012 року. Окрім того, матеріали вже повертались судом для доопрацювання, але жодних недоліків усунуто не було.

Вислухавши захисника Родюкової О.Є., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Стаття 256 КУпАП визначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст.256 КУпАП не зазначено свідків подій, у тому числі й особу, якій, згідно до протоколу й було здійснено обмін валюти.

Також, в порушення ст. 256 КУпАП в протоколі не викладено суть адміністративного правопорушення у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері обігу валютних цінностей. Під валютою розуміється іноземна валюта, визначення якої міститься у Декреті Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93. Цим же Декретом визначаються поняття валютної операції. Організація та здійснення валютно-обмінних операцій на території України регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93,законами України «Про Національний банк України» та «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 12.12.2002№502 та іншими нормативно-правовими актами.

Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 12.12.2002 № 502, визначається, що відноситься до валютно-обмінних операцій з іноземною валютою для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) і порядок їх здійснення.

Тобто скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави із порушенням наведених вимог і є об`єктивною стороною правопорушення.

Таким чином, за своїм змістом диспозиція ст.162 КУпАП є бланкетною, тобто має відсильний характер на нормативно-правовий акт, який встановлює правові засади здійснення валютних операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №737445 від 15.09.2020 року складено з посиланням лише на диспозицію ст.162 КУпАП, без розкриття суті правопорушення, без вказівки на конкретні правові норми відповідних законодавчих актів, що в цілому формують об`єктивну сторону правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 23.09.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були повернуті до УСР в Харківській області департаменту СР НП України для доопрацювання, зокрема, для уточнення об`єкту правопорушення, а також для надання доказів. Водночас, 20.10.2020 року вказані матеріали було повернуто на адресу суду без доопрацювання та усунення недоліків.

Суд зазначає, що жоден із рапортів в матеріалах справи в порушення п.2.4.9 «Інструкції з діловодства в системі МВС України», затвердженої наказом МВС №747 від 23.08.2012 року не зареєстрований, та не містить дати складання.

Матеріали справи не містять протоколу вилучення у ОСОБА_1 грошових коштів. Відомостей про передачу грошових коштів до фінансової установи на зберігання також в матеріалах немає.

Окрім того, судом двічі викликався в якості свідка ОСОБА_2 , повістки якому надсилалися як СМС-повідомленнями, так і поштою, але в судові засідання не з`явився, судові виклики ігнорував, причини неявки суду не повідомив. СМС-повідомлення на його номер були доставлені. Відомостей про отримання чи неотримання повісток поштою до суду не надійшло.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 не був зазначений в протоколі в якості свідка, а також не з`явився до суду та не підтвердив під присягою свідка свої письмові пояснення, суд не може прийняти його письмові пояснення в якості єдиного належного доказу, що підтверджував би вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Оскільки суддя позбавлений можливості вийти за межі зібраних доказів, у протоколі не зазначено діючий нормативно-правовий акт, який встановлює правові засади здійснення валютних операцій, та який було порушено ОСОБА_1 , дії останньої не можуть бути кваліфіковані як порушення правил про валютні операцій за відсутності вказівки на те, яка саме правова норма була нею порушена, тобто в діях ОСОБА_1 судом не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

При цьому, суддя наголошує на тому, що винуватість у вчиненні певною особою правопорушення має доводитися в суді; суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Вилучені у ОСОБА_1 грошові та валютні кошти підлягають поверненню останній.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 245, 247, 256, 280, 283, 284 КпАП України, ст.62 Конституції України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.162 КУпАП.

Грошові кошти, вилучені у ОСОБА_1 : 965 (дев`ятсот шістдесят п`ять) доларів США, 213500 (двісті тринадцять тисяч п`ятсот) російських рублів, 58000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень, що зберігаються у службовому приміщенні УСР в Харківській області ДСР НП України за адресою АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.Г. Проценко