Справа № 206/811/20
Провадження № 3/206/490/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

27.04.2020року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретарі Тєрьошині О.О.,

за участі захинсика-адвоката Савченко І.В.,

розглянувши в залі суду в м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.12.2019 року о 03:45 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. А. Корольова, б. 106, керував транспортним засобом ВАЗ 21154-110-20, н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку медичного огляду. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у КЗ "ОМПЦЛЗ" ДОР, висновок № 5039, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, він же 11.02.2020 року о 12:25 год. в м. Дніпро, вул. Бехтерева, б. 2, керував транспортним засобом ВАЗ 21154, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обставині; порушення мовлення; тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 16.03.2020 року ОСОБА_1 , вину не визнав по обом протоколам, вважаючи, що 22.12.2019 року у нього виник конфлікт з водієм іншої автівки, бо він його засліпив, як виявилось це були поліцейські, далі пройшов огляд, вважав, що було порушено процедуру огляду. Стосовно подій 11.02.2020 року пояснив, що його зупинили бузпідставно, так як двері його автівки хоча і були погнуті та поліцейські не могли цього бачити, крім того він не відмовлявся від проходження огляду, бажав, щоб викликали адвоката.

В наступне судове засідання, призначене на 20.03.2020 року ОСОБА_1 та захисник-адвокат Савченко І.В. не з`явились, направивши суду клопотання про перенесення розгляду справи через карантин, судове засідання було відкладено на 06.04.2020 року, проте в призначене судове засідання ОСОБА_1 та захисник-адвокат Савченко І.В. знову не з`явились, направивши суду клопотання про перенесення розгляду справи через карантин, судове засідання було відкладено на 27.04.2020 року. В призначене судове засідання з`явився захисник-адвокат та не з`явився ОСОБА_1 направивши клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату, так як у нього було виявлено ознаки вірусного захворювання, лікарем призначене лікування та застосовано режим ізоляції, однак жодних підтверджуючих документів до суду не надано.

Суд враховуючи те, що ОСОБА_1 надав пояснення та заперечення в судовому засіданні 16.03.2020 року, неодноразово направляв до суду клопотання про відкладення розгляду справи, а в судовому засіданні 27.04.2020 року присутній його захисник-адвокат, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Захисник-адвокат Савченко І.В. в судовому засіданні просив закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стосовно епізоду від 22.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 а). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 22.12.2019 року порушив.

Не дивлячись на запереченняОСОБА_1 своєї винуватості винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за епізодом від 22.12.2019 року підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 136094 від 11.02.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.12.2019 року о 03:45 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. А. Корольова, б. 106, керував транспортним засобом ВАЗ 21154-110-20, н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку медичного огляду. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у КЗ "ОМПЦЛЗ" ДОР, висновок № 5039; висновком щодо результатів медичного огляду № 5039 від 22.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння - похідні фенілалкіламінів, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 за епізодом від 22.12.2019 року поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за епізодом від 22.12.2019 року, доведеною повністю.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 136094 від 11.02.2020 року вбачається, що останній було складено за фактом порушення п. 2.9 а ПДР за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 за подією, що мала місце 22.12.2020 року. Вказане правопорушення за своїм характером не є триваючими, оскільки не продовжує вчинюватись, як дія чи бездіяльність.

Таким чином за час розгляду вказаного матеріалу за даним епізодом скінчились встановлені ст. 38 КУпАП строки для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Стосовно епізоду від 11.02.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за епізодом від 11.02.2020 року підтверджується, дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 343468 від 11.02.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 11.02.2020 року о 12:25 год. в м. Дніпро, вул. Бехтерева, б. 2, керував транспортним засобом ВАЗ 21154, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обставині; порушення мовлення; тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області, згідно якого зазначено підставу його зупинки; відеозаписом із нагрудних камер поліцейських відповідно до яких зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

На думку суду, невизнання ОСОБА_1 вини, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вказані вище твердження ОСОБА_1 та сторони захисту, спростовуються матеріалами справи дослідженими безпосередньо під час судового розгляду.

Доводи сторони захисту, що між його клієтом та працівниками поліції є конфлікт суд не приймає, так як з відеозапису вбачається, розмова працівника поліції, який говорив по мобільному телефону, що не свідчить про наявність конфлікту чи упередженого ставлення, крім того це не є обгрунтованою підставою для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці неспроможні, оскільки відповідно до п. 3, 4 р. І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Отже, за наявності ознак алкогольного сп`яніння (передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції) поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 12 р. ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані доводи сторони захисту не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.5 ПДР України, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 за епізодом від 11.02.2020 року, поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, рапортом, відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за епізодом від 22.12.2019 року (протокол серії ОБ № 136094 від 11.02.2020 року) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, в зв`язку з закінченням передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за епізодом від 11.02.2020 року (протокол серії ДПР18 № 343468 від 11.02.2020 року), адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова можебути оскарженав 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна