Номер провадження: 33/813/722/20
Номер справи місцевого суду: 522/3602/20
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Чепрас А.І, з участю представника ОСОБА_1 У ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року (одноособово суддя Попревич В.М.) в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає в АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

II. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2020 року ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. З ОСОБА_3 на користь держави суд стягнув судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

ОСОБА_3 не погодилась із постановою суду від 06.04.2020 року і 25.05.2020 року подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 06.04.2020 року скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність постанови суду. У заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження ОСОБА_3 просить поновити їй строк на оскарження постанови суду від 06.04.2020 року, стверджуючи про поважність причин пропуску строку.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 зазначає:

Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_3 , згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 18.02.2020 року о 22 годині 50 хвилин керувала транспортним засобом Ніссан Жук № НОМЕР_1 у стані сп`яніння.

Серед завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані, постанова суду від 06.04.2020 року про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення не містить обґрунтування такого висновку, як необхідність застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами при наявності альтернативних, менш суворих стягнень, передбачених за вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції керувався сугубо протоколом про адміністративне правопорушення, не приймаючи до уваги заяву від 03.04.2020 року щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та епідемією коронавірусу. Отже, розглядом справи ОСОБА_3 цікавилась і дійсно хотіла дати пояснення по справі, але суд не надав їй такої можливості.

18.02.2020 року о 22 годині 50 хвилин вона рухалась на автомобілі по вул. Тіниста в м. Одесі в сторону вул. Контр-Адмірала Луніна не порушуючи правил дорожнього руху, була зупинена працівниками патрульної поліції, які пред`явили їй, що вона знаходиться у стані алкогольного оп`яніння і запропонували пройти тест. Вона не знаходилась у стані алкогольного оп`яніння. На її запитання, яким технічним засобом буде проводитись огляд і чи сертифікований він, вона не отримала відповіді від працівників патрульної служби, тому відмовилась від тесту, а пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я не могла з причини того, що в машині знаходився її малолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який погано почувався, плакав, відчував біль в животі і вона була зосереджена на дитині.

Слід відмітити те, що на той час пандемія коронавірусу зростала і для запобігання передачі інфекції необхідно було дотримуватися заходів обережності. Відстеження контактів також являється важним методом для виявлення носіїв інфекції і зупинці подальшої передачі. Вона виховує одна малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому захищала сина від сторонніх контактів через пандемію коронавірусу.

Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного оп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. № 1452/735 « Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного оп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Тому дозвіл МОЗ та Мінекономрозвитку повинен бути у формі спеціального наказу про дозвіл до використання таких приладів, як спеціальних технічних засобів. На її запитання, яким технічним засобом буде проводитись обстеження, вона не отримала відповіді від працівників поліції. Тому вважає, що у даному випадку працівники патрульної поліції змушували її провести обстеження, порушуючи всі норми чинного законодавства.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду обґрунтована із посиланням на те, що 06.04.2020 року вона не була присутня у судовому засіданні. Копію постанови від 06.04.2020 року не отримувала, з матеріалами справи не знайомилась, тому не змогла подати скаргу у повному обсязі. 16.04.2020 року була подана апеляційна скарга на постанову суду від 16.04.2020 року, проте постановою Одеського апеляційного суду від 12.05.2020 року скаргу повернуто через те, що скарга не мала електронного цифрового підпису або підпису, прирівняним до власноручного підпису, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». З постанови суду від 12.05.2020 року вбачається, що повернення апеляційної скарги не позбавляє її права, на підставі ст. 294 КУпАП, повторно звернутися до суду з належно оформленою апеляційною скаргою. З матеріалами справи вона ознайомилась у повному обсязі і отримала копію постанови суду лише 13.05.2020 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Пропущений строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню зважаючи на наступне.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 ч.1 КУпАП).

Справу розглянуто 06.04.2020 року за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 належним чином сповіщалась судом про розгляд справи 06.04.2020 року.

16.04.2020 року ОСОБА_3 надіслала до суду першої інстанції апеляційну скаргу на постанову суду від 06.04.2020 року з додатками, який не містив її електронного цифрового підпису в апеляційній скарзі (а.с.20-36,40-50).

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.05.2020 року апеляційну скаргу повернуто через відсутність цифрового підпису ОСОБА_3 або підпису, прирівняного до власноручного підпису, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (а.с.51,52).

25.05.2020 року ОСОБА_3 у паперовому вигляді подала апеляційну скаргу на постанову суду від 06.04.2020 року і заяву про поновлення процесуального строку (а.с.57,58,63).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 належним чином не сповіщалась судом про розгляд справи 06.04.2020 року, копія постанови суду від 06.04.2020 року, у встановленому законом порядку, не надсилалась і не вручалась ОСОБА_3 , ОСОБА_3 лише 13.05.2020 року отримала копію постанови суду від 06.04.2020 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду від 06.04.2020 року пропущений з поважних причин і підлягає поновленню судом апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції від 06.04.2020 року підлягає скасуванню з таких підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…. (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається наступне.

18.02.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277292 про те, що ОСОБА_3 18.02.2020 року о 22 год. 50 хв. в м. Одеса, вул. Тініста,16, керуючи т/з Nissan Juke № НОМЕР_1 , знаходилась з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі-Правила) за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. До протоколу додані пояснення, протокол підписаний ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Тимчасово вилучене п/в ВАИ 295834 від 22.12.2012 року, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 18.02.2020 р. (а.с.3-5).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 130 ч.1 КУпАП).

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (розділ ІІ п.п. 1,6, розділ ІІІ п.2 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277292 від 18.02.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки описова частина протоколу не зазначає кваліфікуючу ознаку: у якому саме, встановленому законом порядку (за допомогою технічного засобу на місці або у медичному закладі), водій ОСОБА_3 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, протокол не зазначає у чому полягала «поведінка, шо не відповідає обстановці» (а.с.2).

Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З письмових пояснень ОСОБА_7 (а.с.4) і ОСОБА_6 (а.с.5) від 18.02.2020 року, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277292 від 18.02.2020 року, на які є також посилання у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у спеціальному медичному закладі.

Письмові пояснення ОСОБА_7 і ОСОБА_6 викладені на зазделегідь заготовлених бланках пояснень щодо відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у спеціальному медичному закладі шляхом допису дат, анкетних даних свідків, відомостей стосовно особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Вказані письмові пояснення ОСОБА_7 і ОСОБА_6 від 18.02.2020 року не є допустимими та достатніми доказами правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків не допитувались, у встановленому законом порядку, зазначені особи не попереджались судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_3 , належним чином не дослідив письмові докази і не надав їм належної оцінки, залишив поза увагою викладену у протоколі про адміністративне правопорушення фабулу адміністративного правопорушення, яка не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення.

Постанова суду першої інстанції зазначає, зокрема, що « в ході судового розгляду, було досліджені такі матеріали, що підтверджують провину ОСОБА_3 , а саме:…. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідка за обліковими даними АП УПП у м. Одесі від 24.10.2017 року; тест приладу «Драгер» (а.с. 22).

Разом з тим, матеріали справи, які були у полі зору суду першої інстанції складались з: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277292 від 18.02.2020 року (а.с.3); письмових пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , викладених на зазделегідь заготовлених бланках пояснень (а.с.4,5); диску, який не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277292 від 18.02.2020 року, як такий, що долучений до протоколу (а.с.6); протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.03.2020 року (а.с.7); копії листа територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26.02.2020 року щодо забезпечення суду знаками поштової оплати для відправлення поштової кореспонденції (а.с.8); довідки про доставку sms (ас.8а); заяви ОСОБА_3 до суду від 16.03.2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою сина ОСОБА_4 , 2014 року народження (а.с.9); копії довідки ТОВ Медаком №350 від 13.03.2020 року про те, що ОСОБА_4 з 13.03.2020 року знаходиться на лікуванні із діагнозом пневмонія (а.с.10); відправлення на адресу суду електронною поштою від імені ОСОБА_3 копії паспорта, заяв про відкладення розгляду справи (а.с.11-19); копії довідки ТОВ «Медаком» №401 від 01.04.2020 року стосовно ОСОБА_4 , 2014 року народження про те, що ОСОБА_4 з 13.03.2020 року і по теперішній час знаходиться на лікуванні із діагнозом пневмонія (а.с.20,21); постанови суду першої інстанції від 06.04.2020 року (а.с.22) і постанови суду першої інстанції від 16.04.2020 року про виправлення описки у постанові суду від 06.04.2020 року (а.с.23).

Матеріали справи не містять акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідки за обліковими даними АП УПП у м. Одесі від 24.10.2017 року і відомостей щодо тесту приладу «Драгер», на які є посилання у постанові суду першої інстанції від 06.04.2020 року (а.с.22).

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_3 щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, суд першої інстанції не сприяв всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Доводи ОСОБА_3 у скарзі, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження її винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги апеляційним судом і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, тобто не доведено складу адміністративного правопорушення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року скасувати.

Закрити адміністративне провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 14.07.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко