ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 Справа №607/9839/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює охоронцем у АТ КБ «Приватбанк»,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0003591 від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 10 червня 2020 року об 11 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Л. Українки, 37 транспортним засобом «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, чим порушив вимоги ч.2 ст. 19 Господарського кодексу України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та суду пояснив, що працює в АТ КБ «Приватбанк» охоронцем та додатково займається ремонтом транспортних засобів. Автомобіль марки Шевроле, номерний знак НОМЕР_1 перебував у нього по місці проживання по вул. Л. Українки, АДРЕСА_2 /215 в м. АДРЕСА_3 на ремонті. 10 червня 2020 року він перебував біля вказаного автомобіля оглядаючи його для того щоб визначити які автозапчастини потрібні для ремонту. В цей час до нього підійшли працівники Укртранбезпеки та неправомірно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП за те, що він, нібито здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без належних для цього дозвільних документів. Однак автомобіль Шевроле йому не належить та до сфери перевезень він не має жодного відношення, а лише інколи ремонтує автомобілі. Також в матеріалах справи відсутні пояснення свідків (пасажирів), які б підтвердили факт користування послугами таксі та надання йому плати за проїзд. На підставі вищенаведеного, просить суд закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст.280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає у випадку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Частиною 2 ст.19 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає лише в разі доведення систематичної діяльності особи, направленої на отримання доходу, зокрема, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, яка потребує ліцензування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи та провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відтак, в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення №0003591 від 10 червня 2020 року відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю з перевезення пасажирів.

Зокрема в матеріалах справи відсутні пояснення свідків (пасажирів), які б підтвердили факт користування послугами таксі та надання перевізнику плати за проїзд та відсутні вказівки щодо показань технічних приладів чи інших засобів, за допомогою яких отримано виклик. Крім того під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було вилучено грошові кошти, які б мали бути одержані внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

У пункті 4 постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

В протоколі про адміністративне правопорушення № 0003591 від 10 червня 2020 року, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 систематично займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів на таксі.

Отже, будь-яких об`єктивних доказів, які вказують на те що ОСОБА_1 займається господарською діяльністю у матеріалах адміністративної справи немає і у ході судового розгляду справи не здобуто.

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 164, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий суддяР. М. Грицак