П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу БД №233294 від 05.12.2019р., водій ОСОБА_1 , 05 грудня 2019 року о 22-42 годині, в Покровському районі по вул.Електрозаводська, керував автомобілем марки «МЕRCEDES VITO», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах- алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_1 провини не визнав, заперечував проти факту керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суддею, в результаті проведення судового засідання та дослідження матеріалів справи встановлено наступне. Пунктом 6 розділу II. «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» сумісного наказу МОЗ та МВС України N 1452/735 від 09.11.2015р. «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» регламентовано, що: огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Системний логічний аналіз вимог ст.251 КУпАП приводить до наступних висновків: якщо при складанні протоколу використовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису і вони зазначені в протоколі в якості джерела доказів (у протоколі БД №233294 від 05.12.2019р. техзасоби вказані як такі, що застосовувалися при фіксації події порушення) дані, що містяться у матеріалах зйомки повинні повністю співпадати та не суперечити іншим доказам по справі.

Оглянувши, наданий відеозапис, суддею встановлено, що працівниками поліції порушено вимоги закону (ч.2 ст.266 КУпАП, пункт 5-6 Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - далі Інструкція), а саме: перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

В протоколі та матеріалах справи зазначені в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак, ні в матерілах справи, ні на відеозапису, відсутні підтвердження, яким чином працівниками поліції встановлені зазначені особи (документи, на підставі яких встановлено особи свідків). Таким чином, у судді відсутня можливість ідентифікувати цих осіб і спиратися на їх письмові пояснення як на джерело доказів. Зазначене, не дає можливості розглядати означені письмові пояснення у якості допустимих та належних доказів по справі.

Крім того, працівниками поліції повинні бути оформлені документи про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у формі, що наведена в додатку 1 до Інструкції.

Проведення процедури оформлення та фіксування правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП чітко виписано у низці нормативно-правових документів. Як зазначено вище, складенню відповідного направлення до закладу охорони здоров`я повинні передувати дії інспектора щодо пропозиції пройти огляд на місці за допомогою технічних приладів з відповідною фіксацією процедури за допомогою відеозасобів, що вказані у протоколі але не несуть, в даному випадку, в собі ніякої стверджуючої інформації на цей рахунок (яким чином та за допомогою якого конкретно технічного приладу, Драгер тощо, пропонується пройти огляд на місці. Незрозуміло, чи був у наявності у поліцейського, який пропонував пройти огляд на місці зазначений прилад, чи то мова йшла про абстрактну можливість провести огляд таким чином). Наявність самого по собі направлення у матеріалах справи, за таких умов, не дає можливості судді визначитися з питанням відносно того, чи робилась пропозиція водію пройти медичний огляд взагалі, оскільки відеофіксація часу та наявності такої пропозиції у присутності невстановлених осіб не може бути доказом у справі. Дані відеофіксації порушення не несуть змістовної інформації щодо процедури первинної фіксації правопорушення.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254, 256, 266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення об`єктивних даних про фактичні обставини справи. З огляду на ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи вимогам процесуального закону щодо достовірності і належності доказів, робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів).

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, тягне за собою закриття провадження. Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення./

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення стягується лише в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення - судовий збір, в даному випадку, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особами зазначеними у ч.1 ст.287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов