Справа № 359/4730/20
Провадження № 3/359/2061/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2020 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі особи, яка притягується до відповідальності адміністративний матеріал, що надійшов з Батальйону патрульної поліції в м. Борисполі УПП у Київській області НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 293339 вбачається, що 20 червня 2020 о 21 год. 57 хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Київський Шлях 116 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sephia д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, у відношенні якої складений протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , вину у інкримінованому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно, він 20 червня 2020 дійсно керував автомобілем марки KIA Sephia д.н.з. НОМЕР_3 та був зупинений працівниками патрульної поліції, які взагалі жодним чином не пояснивши причину зупинки та наявність у нього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, запропонували пройти огляд. Зазначив, що ніяких наркотичних речовин не вживає взагалі, а відмовився від проходження огляду оскільки вважав дії працівників поліції незаконними та безпідставними.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, відео-запис з долученого диску, суддя приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, зважаючи на наступне.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

При цьому п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння тощо.

Відповідно до п. 2-4 Розділу 1 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу 1 Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Між тим, оглядаючи диск з наданим відеозаписом (а.с.10) слід зазначити, що файл № IMG_2248, та взагалі не стосується події, яка зазначена в протоколі.

На відеозаписі інспектор патрульної поліції зазначає, що в ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, повільна мова і сухість в роті. Однак в протоколі ДПР18 № 293339 зазначено зовсім інші ознаки: неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів.

Зазначені обставини дають підстави судді погодитися з поясненнями особи, з приводу відсутності жодних ознак наркотичного сп`яніння та взагалі ставить під сумнів належної перевірки працівниками поліції вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Як убачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського /а.с.10/, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася та загалом становить 1 хвилину 3 секунди (файл № ), при чому з відеофіксації у водія ОСОБА_1 наявність порушень координації рухів і блідість обличчя - не вбачаються, а реакція зіниць очей на світло взагалі не зафіксована, що фактично знеславлює належність та допустимість її як доказу в адміністративній справі.

Під час розгляду справи, судом було вивчено пояснення свідків, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а саме пояснення гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 , в ході чого встановлено, що їхні свідчення взагалі не містять відомостей про будь-які ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а лише містять відомості про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, яка викладена на заздалегідь приготовлених працівниками поліції бланках і всі дописані від руки відомості внесені до пояснень працівником поліції.

З огляду на вищезазначене, суд критично оцінює письмові пояснення вказаних свідків, оскільки останні не відтворюють суб`єктивно сприйнятих вказаними свідками обставин.

Підстави зупинки транспортних засобів викладені в ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII зі змінами. Цей перелік є вичерпним. Він також нерозривно пов`язаний з моментом вчинення правопорушення, що підтверджується зазначеною статтею Закону «Про Національну поліцію», оскільки в ній йдеться про підстави за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби які рухаються, і так само містить обов`язок поліцейського повідомити водію про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Крім того заслуговують на увагу пояснення, щодо законності підстав зупинки транспортного засобу, оскільки з даних адміністративного матеріалу, жодних порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 працівниками поліції не зазначено. Дана обставина взагалі ставить під сумнів законність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у судді відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7, ст. 10, ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 266, ст. 278, ст. 280, ст. 283-285 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий