Дата документу 30.06.2020 Справа № 554/4728/20
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М., з участю особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Плохути О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером з маркетингу ТОВ «Українське зерно», студента 5 курсу ПУЕТ, ідентифікаційний код не встановлено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401421 від 24 травня 2020 року, 24 травня 2020 року приблизно о 21 годині 54 хвилини ОСОБА_1 по вул. Кагамлика, 3 м. Полтави керував транспортним засобом OPEL VECTRA, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що 24.05.2020 року у вечірній час їхав з друзями у справах вулицею Кагамлика м. Полтави, був тверезий. Правил дорожнього руху не порушував, проте був зупинений працівниками поліції, які спочатку пред`явили йому претензію, що він не пристебнутий ременем безпеки, хоча це не відповідало дійсності. Потім звинуватили, що задній стоп-сигнал його автомобіля не працює, але все освітлення автомобіля було в справному стані. Далі працівник поліції висловив припущення, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та попросив його вийти з авто та зробити пальценосову пробу, яку він зробив цілком вдало. Потім поліцейські йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в обласному наркологічному диспансері і він погодився, однак направлення для такого огляду працівники поліції йому не виписали, а одразу ж безпідставно почали обшук пасажирів та автомобіля, про що протоколу не складали, санкції суду не пред`являли. За наслідками обшуків, які тривали більше години, нічого забороненого виявлено не було і нічого не вилучалось. В подальшому в присутності понятих він знову на вимогу поліції погодився пройти огляд на стан сп`яніння, після чого поліцейські без попередження вимкнули камери та стали його схиляти до відмови від проведення відповідного огляду, не пояснюючи наслідків, а вказуючи, що свій тверезий стан він може потім доводити в суді. При цьому повідомляли, що процедура наркологічного огляду буде тривалою та потребуватиме здачі багатьох аналізів. Внаслідок цього, а також виснажливого обшуку, він злякався небезпеки подальшого порушення своїх прав поліцією, тому врешті був змушений під відеозапис відмовитись від проходження відповідного огляду.

Адвокат Плохута О.В. просила закрити справу, зазначивши, що в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не був, його відмова від проведення відповідного огляду була вимушеною, останній на обліку у лікаря нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, навчається на 5 курсі Полтавського університету економіки і торгівлі, працює менеджером з маркетингу ТОВ «Українське зерно», не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визнається адміністративним правопорушенням (проступком) протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставність та обґрунтованість зупинки ОСОБА_1 не підтверджується ні матеріалами відеозаписів з боді-камер поліції, ні жодними іншими даними про вчинення ним будь-яких правопорушень, крім того, що йому наразі ставлять у провину.

Переглядом відеозаписів з боді-камер працівників поліції підтверджено пояснення ОСОБА_1 про те, що після зупинки працівниками поліції він двічі погоджувався пройти медичний огляд на стан сп`яніння, після чого працівником поліції одразу вимикався звук на відеозаписі, який до того ж не є постійним та має тривалі необумовлені перерви. Далі працівниками поліції проводився огляд його автомобіля з ознаками пошукових дій (зокрема, в бардачку, коробках автомобіля, тощо) та особистий обшук його і пасажирів вказаного автомобіля (їх карманів, вмісту портмоне, тощо), протокол про що не складався та відповідна ухвала суду про дозвіл на обшук відсутня.

Відтак, з указаного відеозапису вбачається, що у відповідь на згоду ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння, проведення такого огляду не було забезпечено, відповідне направлення не виписувалось та останній із ним не знайомився, натомість були проведені пошукові дії щодо пасажирів та вмісту автомобіля, що носить ознаки несанкціонованого обшуку за відсутності на те законних підстав.

І лише більш ніж через півтори години, вже втретє на запитання чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду він відповів ствердно. При цьому матеріали відеозаписів не містять роз`яснення наслідків такої відмови. Акт про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, як передбачено п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відсутній.

Між тим, ОСОБА_1 у складеному щодо нього протоколі не зазначав про те, що відмовляється пройти відповідний огляд, а вказав, що пояснення надасть у суді.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містять відомості лише про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому не містять жодних даних які саме ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . До того ж останні не були присутні під час та безпосередньо після зупинки останнього, а були залучені в якості свідків через більш ніж півтори години з моменту описаної у протоколі події (а. с. 2-3), отже їм не відомі обставини, що передували інкримінованому діянню.

Таким чином, зібрані у справі докази не суперечать поясненням ОСОБА_1 про те, що його відмові від проходження огляду на стан сп`яніння передували його згода на проведення такого огляду, висловлена двічі, в тому числі, вочевидь в присутності інших свідків, незабезпечення проведення такого огляду працівниками поліції та проведення останніми замаскованого під поверхневу перевірку обшуку протягом півтори годин.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення, передбачене зокрема ч. 1 ст. 130 КУпАП, має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02); «Хаарвіг проти Норвегії», 2007 рік; «Розенквіст проти Швеції», 2004 рік; «Монассон проти Швеції», 2003 рік; «Маліж проти Франції» , 1998 рік; «Нільссон проти Швеції», 2005 рік).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З огляду на відсутність ухвали суду на проведення обшуку, проведення працівниками поліції пошукових дій 24 травня 2020 року після 21 годині 54 хвилини в автомобілі OPEL VECTRA, д. н. з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , позбавлене правових підстав.

Крім того, чинний КУпАП не визначає терміну «момент затримання», проте, з огляду на кримінальний характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід застосовувати аналогію процесуального права та враховувати положення ст. 209 КПК України, згідно якої особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Зважаючи, що ОСОБА_1 24 травня 2020 року з 21 години 54 хвилини змушений був через підкорення наказу поліцейських залишатися протягом більш ніж півтори години поряд із уповноваженими службовими особами, його слід вважати затриманим, а транспортний засіб тимчасово затриманим.

Проте, всупереч вимог ст. 261 КУпАП відповідний протокол не складався, право на захист ОСОБА_1 з моменту затримання не роз`яснялось, Центр з надання безкоштовної вторинної правової допомоги про затримання не інформувався.

Особистий огляд ОСОБА_1 та пасажирів його автомобіля, всупереч вимогам ч. 2,5 ст. 264 КУпАП, проведений без участі понятих тієї ж статі та без складення відповідного протоколу.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 спочатку не відмовлявся пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, проте подальша його відмова очевидно була викликаною тим, що він у повній мірі не розумів наслідків такої відмови та зазнав протиправного втручання у його особисте життя, яке не відповідає легітимній меті протидії правопорушенням.

При цьому в силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що викладені вище порушення невідворотно позбавляють: протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також кінцевий відеозапис відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в наркологічному диспансері значення достатніх, достовірних та допустимих доказів наявності провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позаяк його відмова отримана незаконним шляхом та має ознаки фізичного та психологічного примусу в обстановці, що склалася.

Відповідальність особи за заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у випадках застосування до особи фізичного або психологічного примусу, внаслідок якого особа зберігала можливість керувати своїми діями вирішується за правилами крайньої необхідності, а фізичний чи психічний примус у даному разі є виразом небезпеки.

Тому суд застосовує положення ст. 18 КУпАП, згідно якої не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи з вимог ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З огляду на те, що дії працівників поліції з самого початку переслідували мету здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , вони мали покликатися до наведених вище базових норм Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, які регламентують саме порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення та застосування заходів забезпечення такого провадження.

Аналіз обстановки, в якій опинився ОСОБА_1 , у сукупності з цілком позитивними даними про його особу (молодий вік, навчання у ВУЗі, робота менеджером, відсутність судимостей, притягнень до адміністративної відповідальності, не перебування на обліках в наркологічному диспансері, цілком адекватний стан, нормальна зовнішність, хода та мова у спілкуванні з поліцією), з огляду на очевидне без законних на те підстав посягання працівників поліції на його недоторканість, свободу пересування та право на повагу до його приватного життя, дає підстави для висновку про вимушеність його дій за для відвернення небезпеки його правам і свободам, які визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вилучене посвідчення серії КВЕ № 807753 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду області через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя В. М. Микитенко