Справа № 175/3316/20
Провадження № 3/175/1500/20
Постанова

Іменем України

14 грудня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бровченка В.В.,

при секретареві Мельнику Д.П.,

за участю: захисника Роговської А.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТДВ «АТП 11205»,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 073387 від 11.09.2020 року, складеного заступником командира 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області Боженком А.В. за ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , убачається, що 11.09.2020 року о 13 годині 10 хвилин в районі будинку № 132 по вул. Шосейній у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив регулярне перевезення пасажирів на приміському сполученні № 10181 «с. Новотроїцьке м. Дніпро» АС «Лівий Берег» в кількості 25 пасажирів, що перевищило кількістю місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, тобто за порушення вимог п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року.

У суді ОСОБА_3 свою провину не визнав і пояснив, що 11 вересня 2020 року він рухався зі сторони м. Дніпра у напрямку с. Новотроїцьке. Так як це була п`ятниця, у салоні були люди, які поверталися додому і у них було багато речей. Речі знаходилися по всьому салону, тому деякі люди стояли. Працівники поліції не рахували наявну кількість пасажирів, а лише сказали, що їх кількість перевищена, з чим він не згоден.

Опитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, переглянувши відеозапис і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не в повному обсязі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а саме: не зазначено кількість сидячих місць в автобусі та кількість стоячих пасажирів, що унеможливлює констатацію факту порушення п.п.2 п.11 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року; також не долучена технічна характеристика транспортного засобу, де визначена кількість сидячих місць; відсутні пояснення свідків, які були очевидцями обставин, викладених у протоколі або будь-які дані про таких свідків.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що огляд транспортного засобу не проводився, а тому не зрозуміло, яким чином працівник поліції порахував та зафіксував факт порушення водієм вище вказаної Постанови КМУ.

При цьому, долучений до справи відеозапис із відео реєстратора патрульного автомобіля поліцейських не містить фіксування реєстраційного номера транспортного засобу, точної кількості осіб, які перебувають в салоні та самого факту перебування ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу, що позбавляє суд можливості констатувати факт перевезення пасажирів з перевищенням кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою.

Наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення і рапорту поліцейського не є достатніми доказами для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_4 .

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином установлено, що належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суду ненадані, що виключає кваліфікуючі ознаки ст.44-3 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, суд вважає, що в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п.1,283,284,294 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 і його захиснику Роговській А.О., для відома направити начальнику відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко