ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8434/20Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/291/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Майки М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Майки М.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 21 травня 2020 року о 00.10 год. в м. Тернополі по вул. Л.Українки, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2170, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARLM 0313 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) відмовився в присутності двох свідків та огляду в медичному закладі також відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Майка М.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, винесену із порушенням норм матеріального права, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Посилається на те, що судом першої інстанції всупереч вимогам п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" з ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, стягнуто судовий збір.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому він не підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння, як водій транспортного засобу.

Вказує, що працівниками поліції не було пред`явлено сертифікатів відповідності на вимірювальний пристрій, не роз`яснено процедури роботи газоаналізатора, не було надано відомостей про калібрування та свідоцтва про повірку технічного пристрою.

Зазначає, що в протоколі не зазначено чи було запропоновано правопорушнику пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та чи останній наполягав на ньому.

Вказує, що в матеріалах справи всупереч п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.112015 року відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що пояснення інспектора, рапорт працівника поліції та накладення адміністративного стягнення не можуть вважатись об`єктивними доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначає, що працівники поліції не мали підстав для зупинки транспортного засобу.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Майку МБ., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2020 року серії ДПР18 №423241 зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 21 травня 2020 року о 00.10 год. в м. Тернополі по вул.Л.Українки,6 транспортним засобом ВАЗ 2170, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARLM 0313 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) відмовився в присутності двох свідків та огляду в медичному закладі також відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21.05.2020 року, згідно яких 21.05.2020 року були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного пристрою «Драгер» та в медичному закладі.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Твердження апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: відеозаписами з реєстратора поліцейського автомобіля, постановою від 21.05.2020 року серії НК №633366 про порушення правил дорожнього руху та накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КупАП.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не було пред`явлено сертифікатів відповідності на вимірювальний пристрій, не роз`яснено процедури роботи газоаналізатора, не було надано відомостей про калібрування та свідоцтва про повірку технічного пристрою, є необґрунтованими, оскільки такі дії працівниками поліції вчиняються у разі, якщо особа погоджується на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на її вимогу. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння і відповідно не заявляв вимог, щодо надання вищезазначеної інформації стосовно технічного пристрою.

Твердження апелянта стосовно того, що в протоколі не вказано чи було запропоновано правопорушнику пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та чи останній наполягав на ньому, є необґрунтованим, оскільки законодавством не передбачено таких вимог при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Доводи щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що пояснення інспектора, рапорт працівника поліції та постанова про накладення адміністративного стягнення не можуть вважатись об`єктивними доказами вчинення адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи.

Окрім того, доводи апелянта про відсутність у працівників поліції законних підстав для зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки працівником поліції зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ-217030», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з порушенням ПДР, а саме перетин подвійної суцільної лінії, про що працівником поліції складена постанова серії НК №633366 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1ст.122 КупАП.

Також відсутні підстави для закриття провадження у справі за п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Проте, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП, зокрема, юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

За таких обставин, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.

Разом з тим, доводи апелянта, що судом першої інстанції всупереч вимогам ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" з ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, стягнуто судовий збір, є підставними, оскільки відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 (дійсного до 01.05.2023 р), ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. Таким чином, ОСОБА_1 , на підставі п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", підлягає звільненню від судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Майки М.Б. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

Суддя