Справа № 181/104/20
Провадження №3/181/51/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., розглянувши в смт Межова, Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли із Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого ВСП "Першотравенський міськрайонний відділ лабораторних досліджень ДД "Дніпропетровський ОЛЦМОЗУ України", мешканця АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №453724 від 25 січня 2020 року, складеному поліцейським СРПП №1 Синельниківського ВП ГУНП Дніпропетровської області сержантом поліції Гезь Р.С. про те, що 25 січня 2020 року о 09 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 на вул.Левадна,3, смт.Межова керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що дійсно 25 січня 2020 року о 09 годині 00 хвилин він був зупинений працівниками поліції під час керування ним автомобілем марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 . Вказав, що напередодні спиртні напої не вживав, а складений вище протокол вважає необґрунтованим. Просить закрити провадження у справі.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що як вказував працівник поліції автомобіля порушника ОСОБА_1 було зупинено на вул.Поштовій, при цьому останній зі слів поліцейського відмовлявся дихати в спеціальний прилад «Драгер» і не заперечував проти складання протоколу. Він не чув, щоб працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти обстеження в Межівській ЦРЛ. Зауважив, що будь-яких ознак наявності у ОСОБА_1 алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння він не спостерігав.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що автомобіль ОСОБА_1 марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , стояв на перехресті вул.Надточого та вул.Поштова, із західної сторони магазину «Все для дому», зазначеним автомобілем ОСОБА_1 не керував, а працівники поліції підійшли в той час коли машина стояла. Наявних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 він не бачив.

Дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст.130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного/алкогольного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом та перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду (в медичному закладі) на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №453724 від 25 січня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у яких останні підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від продуття прилада алкотестер «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння у медичному закладі, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Заявлені у клопотанні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується довідками про доставку

SMS-повідомлення, поважність причин неявки суду не повідомили. Адміністративний правопорушник ОСОБА_1 та його представник адвокат Дубина О.А. не наполягали на повторному виклику зазначених вище осіб.

Заперечення ОСОБА_1 про вчинення ним порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд розцінює як спосіб захисту, можливість уникнути відповідальності та можливого стягнення. Також суд вважає, що ОСОБА_1 ніхто не чинив перешкод на протязі трьох годин після фіксації правопорушення самому пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та надати його результати органам поліції або ж суду при розгляді справи. Однак ОСОБА_1 цього зроблено чомусь не було.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП). 21 квітня 2020 року адвокат Дубина О.А. суду надано клопотання про закриття провадження у справі ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Суд вважає таке клопотання безпідставним у зв`язку з наведеним вище обґрунтуванням та підлягає відхиленню.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння).

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч.2 ст.33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті, зокрема по ч.1 ст.130 штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному покаранню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 420 гривень 40 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, ч.1 ст.130 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотирьохсот двадцяти) гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: Л. Ф. Літвінова