Справа №: 148/1556/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 85 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду надійшов адміністративний матеріал, у якому зазначено, що 10.09.2020 о 23:40 год. ОСОБА_1 на річці Південний Буг (Ладижинське водосховище) поблизу с. Маньківка Тульчинський район Вінницька область, здійснював незаконний вилов риби, забороненими знаряддями лову зябровими сітками у кількості 3 шт. в результаті чого виловив цінні види риби: карась 45 шт., загальною вагою 12 кг, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 765 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, оскільки ловив рибу за допомогою спінінга разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і зачепив сітку, яку поставили невідомі особи. Оскільки, снасті спінінга заплуталися, він витяг їх разом з сіткою на берег. В той час, коли він діставав рибу з сітки приїхав інспектор і склав протокол, при цьому, у протоколі зазначено про всю рибу, яку упіймав він спільно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за допомогою спінінгів, як про улов з сітки.

Свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судовому засіданні надали пояснення, якими підтвердили обставини повідомлені ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), опис-оцінку (а.с. 3), квитанцію (а.с. 4), розрахунок матеріальної шкоди (а.с. 5), суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 4 статті 85 КУпАП, встановлено відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням заборонених знарядь лову).

На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення крім протоколу про адміністративне правопорушення, надано:опис-оцінку, квитанцію, розрахунок матеріальної шкоди, однак при цьому не зібрано жодних доказів, пов`язаних з безпосереднім вчиненням останнім протиправних дій, які б вказували на здійснення рибальства за допомогою заборонених знарядь лову.

При цьому, свідки у судовому засіданні спростували обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у матеріалах справи немає будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, внаслідок недоведення його вини.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 85, 247, 251, 266, 287 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха