Справа № 603/102/20
Провадження № 3/603/44/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голгочі Підгаєцього району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого,

- за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

08.02.2020 року, близько 02 год. 22 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 в с.Швейків Монастирисько р-ну, Тернопільської області з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервонінням шкіри обличчя, різким запахом алкоголю з ротової порожнини, млявою мовою. Від проходження у передбаченому порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`являвся хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, та підтвердженою ОСОБА_1 підчас складання протоколу про адміністративне правопорушення (с.Голгоча Підгаєцького р-ну Тернопільської обл.), а також за адресою, яка надійшла у відповідь на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .), про день, час та місце розгляду справи, відправленням поштового повідомлення (судової повістки), які містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною - Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що справа призначалася до розгляду на, 03.03.2020 року, 17.03.2020 року 13.04.2020 року та 24.04.2020 року, про що ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення на його адресу рекомендованою поштою повісток про виклик до суду, які не були йому вручені з підстав відсутності адресата.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051509 від 08.02.2020 року ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.. 63 Конституції України, ст.. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Монастириському районному суді Тернопільської області.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 08.02.2020 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також про перебування даної справи на розгляді в Монастириському районному суді Тернопільської області, в подальшому самостійно не цікавився станом розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього та байдуже поставився до забезпечення можливості його належного повідомлення про розгляд справи судом, оскільки мав можливість отримати судову повістку про виклик у судове засідання.

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, приймаючи до уваги що ОСОБА_1 , було достовірно відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, у якому він надав пояснення, у яких визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов переконання, що останній повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника.

Окрім визнання факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , скоєне правопорушення підтверджуються: даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №051509 від 08.02.2020 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження встановленого законом порядку медичного огляду відмовився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав (а.с.3); поясненнями свідка ОСОБА_2 , яий зазначив, що ОСОБА_1 продути в установленому порядку технічний пристрій з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд для визначення степені алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.5); поясненнями свідка ОСОБА_3 , яий зазначив, також, що ОСОБА_1 продути в установленому порядку технічний пристрій з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд для визначення степені алкогольного сп`яніння відмовився (а.с. 6); довідкою про відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП., у якій наявна інформація, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.7);; відеозаписом, що міститься на DVD-К компакт диску долученого в якості доказу до матеріалів адміністративної справи, що підтверджує відмову від проходження освідчення у встановленому законом порядку (Файл №2 9 хв. 44 сек.).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 24.08. 2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Рішенням Підгаєцького районного суду №605/451/19 від 26.09.2019, його було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 10 200 грн., а також позбавлено права керувати усіма видами транспорту терміном на 1 рік.

В зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34-35 КУпАП, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність винної особи судом не встановлені, з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке являється грубим порушенням ПДР, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, становить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, відносно правопорушника слід застосувати стягнення в межах ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Судом, також, встановлено, що ОСОБА_1 , не отримував посвідчення водія та відповідно не набув спеціального права керування транспортними засобами ( а.с. 18), у зв`язку з чим суд немає можливості позбавити його цього права, що узгоджується з п.28 (із змінами) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, 35 ч. 2 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя: І. М. Галіян