Справа № 308/4166/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 443 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 116528 від 23.04.2020, 23 квітня 2020 року, о 21 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: Ужгородський р-н, с. Соломоново, КПП «Тиса», громадянин ОСОБА_1 , будучи особою, яка підписала інформативну згоду на карантин (самоізоляцію), залишив межі карантину (самоізоляції), що були вказані у згоді, чим порушив вимоги п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та постанови Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 № 2 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 443 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Курах Ю.М. в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі з підстав наведених у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, що подане останнім до суду та додається до матеріалів справи.

Заслухавши адвоката Кураха Ю.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Стаття 443 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зміст ст. 443 КУпАП свідчить про її бланкетний характер, тобто порушені особою правила передбачаються не самою цією нормою, а містяться в положеннях іншого законодавства.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 116528 від 23.04.2020 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 та постанови Головного державного санітарного лікаря України «Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 21.03.2020 № 2. Однак, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 у редакції станом на день вчинення правопорушення, тобто станом на 23 квітня 2020 року, не містить жодних правил поведінки для людей, порушення яких можуть вважатися порушеннями правил карантину людей, санітарно-гігієнічних чи санітарно-протиепідемічних правил. У вказаному пункті міститься тільки розпорядження щодо затвердження Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб. У п. 11 зазначеного Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, у редакції станом 23 квітня 2020 року, міститься нормативний припис, згідно з яким особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають.

Пунктом 3 згаданого Порядку також визначено коло осіб, які потребують самоізоляції, а саме:

1) особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування;

2) особи, щодо яких є підозра на інфікування, або особи, які хворіють на COVID-19 в легкій формі та не потребують госпіталізації;

3) особи, що дали згоду на самоізоляцію з використанням електронного сервісу Дій вдома Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - система) до перетину державного кордону або контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї;

4) особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які:

провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості;

надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я;

є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню;

включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;

є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв.

З матеріалів справи не вбачається, що громадянин ОСОБА_1 відноситься до вищенаведеного кола осіб, які потребують самоізоляції. Зокрема, до протоколу додано копію інформативної згоди ОСОБА_1 , разом з тим відсутні будь-які докази того, що ця згода була дана з використанням електронного сервісу Дій вдома Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, як це передбачено п.п. 3 п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, у редакції станом на 23 квітня 2020 року.

Щодо порушення вимог постанови Головного державного санітарного лікаря України «Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 21.03.2020 № 2, то станом на 23 квітня 2020 року вказана постанова втратила чинність, згідно постанови Головного державного санітарного лікаря України від 06.04.2020 №8.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як адміністративне правопорушення слід кваліфікувати діяння, яке містить сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто склад адміністративного правопорушення, а саме: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Таким чином, враховуючи те, що п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, у редакції станом на 23 квітня 2020 року, не містить жодних правил поведінки людей, порушення яких можуть вважатися порушеннями правил карантину людей, санітарно-гігієнічних чи санітарно-протиепідемічних правил, постанова Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 № 2 станом на 23 квітня 2020 року втратила чинність, а також з огляду не те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що громадянин ОСОБА_1 станом на 23 квітня 2020 року відносився до кола осіб, які потребували самоізоляції, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 256, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева