ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останньої, на постанову Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року близько 15-15 год. ОСОБА_1 , знаходилася на своєму робочому місці в закладі «Сендвіч Клуб», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Глінки, 12, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушила вимоги п. 10 п.п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року. Тим самим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження.

Вимоги апеляційної скарги апелянтка обгрунтовує тим, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, оскільки в резолютивній частині постанови її не визнано винною, а лише накладено стягнення. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази щодо її працевлаштування в закладі Сендвіч Клуб. Крім того, апелянтка вказує, що 06 листопада 2020 року були внесені зміни до ст. 44-3 КУпАП, якою доповнено ч.2 та яка передбачає відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, яке має покарання у виді штрафу від 170 до 255 грн., також зазначає, що про малозначність правопорушення.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши апелянтку, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення Правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 є правильними та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладенні обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення; посвідченням водія ОСОБА_1 , яким встановлено особу; фотознімком, який завірений та з якого видно, що ОСОБА_1 перебувала без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Дані докази, апеляційний суд вважає належними та такими, що доповнюють одне одного, тому доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини є безпідставними.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що суд в порушення норм процесуального права не визнав винною ОСОБА_1 в резолютивній частині, оскільки районний суд відповідно до п.1 ст. 284 КУпАП, виніс постанову про накладення адміністративного ст`ягнення.

В той же час, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про необхідність зменшення адміністративного стягнення.

Так, 21 листопада 2020 року набрав чинності Закон України від 06 листопада 2020 року № 1000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно яким статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту:

- «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Таким чином, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно відбуватись на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З фабули адміністративного протоколу та встановлених районним судом обставин видно, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке на даний час передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП України, оскільки за протоколом останній інкримінуються дії за перебування у закладі Сендвіч Клуб без захисної маски.

За таких обставин необхідно дійти висновку, що Законом № 1000-ІХ пом`якшена відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Цей Закон має зворотну силу, тому поширюється і на правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для закриття провадження в справі з огляду на положення ст. 247 КУпАП, не вбачається, проте доцільним є застосування санкції, передбаченої саме ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, як такої, що поліпшує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи вимоги ст. 8 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 06.11.2020 р. №1000-ІХ).

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року, в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави змінити, зменшивши суму штрафу до 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

В іншій частині постанову від 06 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький