Єдиний унікальний номер 236/4596/19
Номер провадження 33/804/91/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Юрченко Т.С., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Кіровськ, Краснолиманського району, Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, місце мешкання/реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. у дохід держави.

Згідно до постанови суду, 09 листопада 2019 року о 20 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 в м. Лиман, Донецької області, по вул. Свобода, район будинку 1, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2106, з державним номером НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, невнятна мова). Від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків. Від керування відсторонений. Чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, та клопотання в якому просить поновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги на постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року, про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказує, що 24 січня 2020 року без його участі було розглянуто справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, копію рішення він отримав 29.01.2020 року

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Вказує, що у матеріалах справи відсутній електронний носій з записом про порушення ним ПДР. Зазначає, що автомобілем не керував та був пасажиром, а працівники поліції протоколи не складали та свідки які зазначені у матеріалах справи були відсутні. Вказує, що допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні. Також вказує, що свідки на письмові пояснення яких послався суд у постанові, у судовому засіданні не допитувалися, а тому їх пояснення не можуть бути доказам його вини. Вважає, що протокол є неналежним доказом його вини, оскільки не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити.

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Як вбачається з розписки копію оскаржуваної постанови він отримав 29.01.2020 року та 05.02.2020 року подав апеляційну скаргу з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження повинен бути поновленим.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про обставини скоєння адміністративного правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що було порушено право на захист ОСОБА_1 розглянувши адміністративну справу без його участі безпідставні. Оскільки він про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.27).

Матеріали справи не містять заяв, клопотань або інших відомостей від ОСОБА_1 про повідомлення суду першої інстанції причини його неявки, або неможливість прибуття до зали суду.

Так, за приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Таким чином, вважаю, що суддя суду першої інстанції мав всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 і ним забезпечено дотримання його права, передбаченого ст. 268 КпАП України, а саме на розгляд справи у його присутності.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог судом першої інстанції при постановленні постанови дотримано не було.

В своїй постанові суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 та доведення факту керування ним транспортним засобом послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 088329 від 09 листопада 2019 року, письмовими поясненнями: свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , викладеними на окремих аркушах, належним чином не перевіривши вказані докази.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що він власник автомобілю, 09 листопада 2019 року він автомобілем не керував оскільки в нього була травма руки, керував його знайомий. Вказав, що працівники поліції його не зупиняли, а під`їхали до припаркованого автомобілю, де він сидів на задньому сидінні. При ньому протокол не складався та не пропонували проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, тільки попрохали документи на автомобіль. Судове засідання проводилось за його відсутністю.

В суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який мешкає АДРЕСА_2 . Він пояснив, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їхали на авто ОСОБА_1 на АЗС та за кермом був ОСОБА_5 , оскільки у ОСОБА_1 була травма руки. Вони зупинились та ОСОБА_5 відійшов до магазину. В цей час під`їхали працівники поліції, ОСОБА_1 їм казав, що не керував автомобілем та пішов до магазину, а працівники поліції залишились та фотографували. Коли вони повернулись з магазину, автомобіля вже не було та у вечорі пішли до РВ забрати автомобіль. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти тест, але він відмовився оскільки не керував автомобілем. За його участі протокол не складали та свідків він не бачив.

Вказані обставини підтверджується відеозаписом, який наданий Лиманським вiдiленням полiцiї Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, на якому зафіксовано стоячий автомобіль біля якого ОСОБА_1 заперечує факт керування цим автомобілем та відмову ОСОБА_1 від продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку оскільки він не керував автомобілем.

За змістом правових норм, передбачених п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ч. 1 ст. 130 КпАП України, до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнутий водій який на вимогу працівника поліції відмовляється пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що поліцейськими не було зафіксовано факту руху автомобіля ВАЗ 2106, з державним номером НОМЕР_2 , за допомогою технічних засобів, а з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вбачається, що вони бачили факт руху вказаного автомобіля.

В судове засідання Донецького апеляційного суду неодноразово викликались особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, інспектор СРПП №2 Лиманського ВП ГУНП в Донецькій області Єсаулов Дмитро Сергійович, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для підтвердження чи спростування факту зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 працівниками поліції та його відмову продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. Натомість вказані свідки до зали суду не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Оскільки суд позбавлений можливості із забезпеченням розумних строків розгляду апеляційної скарги, здійснення адміністративного провадження з додержанням принципу верховенства права безпосередньо допитати вказаних свідків, перевіривши інші докази які наявні у матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні тим самим адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову і закрити провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя