Справа № 309/15/20
Провадження № 3/309/40/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Довжанин М.М.,

за участю секретарів судового засідання Соймик Н.І., Данило І.С.

особи щодо якої складеного адміністративний протокол ОСОБА_1

захисника Потьомкіної О.М.

особи яка склала адміністративний протокол ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли з Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст. 185 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу серії АПР18№ 316968, складеного ДОПСП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Легездич В.В. від 09.01.2020 року вбачається, що громадянин ОСОБА_1 09.01.2020 року о 22 год. 40 хв. в с. Горінчово по вул. Набережна вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівників поліції, поводив себе агресивно та намагався втекти.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 факт вчинення ним адміністративного правопорушення не визнав, заперечив обставини, викладені у протоколі. Суду пояснив, що непокору працівникам поліції не вчиняв. Того вечора до нього приїхали друзі та привези на його прохання сигарети. Він вийшов до них та сів у автомобіль на заднє сидіння. До автомобіля під`їхали працівники поліції. Він не намагався тікати. Працівники поліції нічого не пояснюючи із застосуванням фізичної сили витягли його з автомобіля, наділи кайданки та відвезли спочатку до лікарні, а потім до відділу поліції. Під час застосування до нього фізичного примусу він не бачив, щоб хтось вів відео-зйомку. У автомобілі з ним було двоє друзів. Автомобіль належить ОСОБА_3 . Вважає, що дії працівників поліції були незаконними та безпідставними, оскільки він не чинив їм спротиву.

Захисник ОСОБА_1 ОСОБА_4 .М. підтримала позицію її підзахисного, вважає, що у діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Працівник Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Легездич В.В., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суду пояснив, що вони під`їхали до автомобіля громадянина ОСОБА_3 і хотіли з`ясувати чому ОСОБА_1 сидить в автомобілі і намагається порушити обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вимога працівників поліції була вийти з автомобіля та пояснити, куди хотів поїхати. Працівники поліції Подгорняк та Вайнагій пропонували Курятнику вийти з автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є другом ОСОБА_1 , який зателефонував йому і попросив підвези до його дому сигарети. Він з ОСОБА_5 приїхали до ОСОБА_1 , який вийшов до них та сів у автомобіль. Після цього з`явилися працівники поліції та силою витягли Курятника з автомобіля і відвезли до відділу поліції. Автомобіль не рухався. Курятник сів на заднє сидіння. Працівники поліції витягли Курятника безпідставно.

Свідок ОСОБА_5 , суду, пояснив, що вони з ОСОБА_3 приїхали до ОСОБА_1 та привезли йому сигарети. Козак розвернув автомобіль і вони зупинилися. Курятник вийшов і сів на заднє сидіння. Він також сидів на задньому сидінні. Через декілька хвилин під`їхали працівники поліції і нічого не пояснюючи, силою без попередження витягли ОСОБА_6 з автомобіля, поклали на землю, а потім посадили до службового автомобіля. Не дозволили зателефонувати адвокату Курятника М.В. Вимоги від працівників поліції не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Потьомкіної О.М., працівника поліції Легездич ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Як вбачається із матеріалів адміністративного провадження, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме, що він 09 січня 2020 року о 22 год. 40 хв. в с. Горінчово по вул. Набережна вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівників поліції, поводив себе агресивно та намагався втекти.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Тобто, із системного аналізу КУпАП з урахуванням позиці ВСУ, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП)» слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Однак, у даному випадку, протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить взагалі викладеної суті правопорушення з урахуванням вищезазначених обставин.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

З об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так,у відповідності до вимог п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих,неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків,члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова,виражена в зухвалій формі,що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слід також мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які давали б підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив саме злісну непокору працівникам поліції, в протоколі не зазначено, яку законну вимогу працівник поліції висунув до ОСОБА_1 .

Такі відомості, під час розгляду справи, з посиланням на відповідні докази не надав і допитаний судом працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання працівника поліції на диск з відеозаписом є безпідставними, оскільки відеозапис зроблений вже після затримання ОСОБА_1 .

З пояснень, наданих в судовому засіданні громадянином ОСОБА_1 та показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівників поліції, поводив себе агресивно та намагався втекти.

Належної відео фіксації адміністративного правопорушення не представлено суду.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Враховуючи вище викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 256, 266, 278, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.