КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/6/2020 Суддя 1 інстанції - Дячук С.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Поліщука О.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 02 жовтня 2019 року близько 03 год. 05 хв., керуючи в м. Києві по бул. Кольцова, 19 автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, відсутність реагування зіниць очей на світло тощо), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього рухута відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Поліщук О.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції всупереч вимогам КУпАП не було належним чином та у спосіб, визначений діючим законодавством, повідомлено ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, оскільки йому не вручалось жодних повісток із суду, у поштовій скриньці за місцем проживання не було виявлено жодних повідомлень із суду про розгляд справи.

Також захисник зазначає, що в період розгляду справи ОСОБА_1 був госпіталізований у лікарні та перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба. Копія листка непрацездатності додається. Копія довідки з медичного закладу наявна в матеріалах справи. У зв`язку із перебуванням на лікуванні та неможливістю взяти участь у судовому засіданні ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з доданою довідкою медичного закладу, однак, Святошинським районним судом міста Києва всупереч вимогам статті 268 КУпАП було розглянуто справу та винесено рішення без присутності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідності, на захист та справедливий судовий розгляд, оскільки доводи її в судовому засіданні не досліджувались, що вплинуло на прийняте судом рішення.

Окрім того апелянт вказує на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП України, яка передбачає врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, пом`якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, оскільки суд взагалі не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та штрафу, а не іншого більш м`якого виду покарання. Ані з матеріалів справи, ані з тексту постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися.

Захисник зазначає, що в матеріалах справи не міститься ніяких документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_1 , професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, а тому, на думку апелянта, в цій частині постанова є необґрунтованою, оскільки повних даних про обставини, які мають враховуватися судом, у справі відсутні, отже, суд і не міг їх врахувати.

Також апелянт вказує на те, що в постанові суду першої інстанції вказані обставини, які були наведені інспектором поліції у протоколі про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, відсутність реагування зіниць очей на світло тощо), однак, на переконання захисника, дані обставини є лише припущенням працівників поліції та не підтверджені жодними доказами, оскільки, як вбачається із відеозаписів працівників поліції ОСОБА_1 адекватно та чітко реагував на всі вказівки працівників поліції. Крім того, в діях ОСОБА_1 спостерігались ознаки стресового стану, в якому він перебував внаслідок конфлікту зі своєю дівчиною, а також зупинки працівниками поліції. Також, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 хворіє гіпертонічною хворобою.

Апелянт зазначає, що зробивши припущення про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння працівники поліції запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я, який територіально розташований на лівому березі Дніпра. Оскільки від бульвару Кольцова, 19 у м. Києві вказаний заклад охорони здоров`я не є найближчим, а тому, на переконання захисника, дії працівників поліції суперечать пункту 7 вказаної Інструкції. ОСОБА_1 така вимога працівників поліції видалась упередженою та підозрілою, у зв`язку з чим в нього виникли сумніви як правильно діяти. Крім того, працівники поліції самі запропонували відмовитися від проходження обстеження.

Також адвокат Поліщук О.Г. вказує на те, що в протоколі складеному працівниками поліції відсутня інформація який саме огляд мала пройти особа, що притягується до адміністративної відповідальності та з якою метою, також в протоколі не роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права, передбачені ст.ст. 59 Конституції України.

Апелянт звертає увагу суду на те, що сама подія зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 та встановлення всіх обставин відбулось 02.10.19 о 03.05, а відеозаписи з камер працівників поліції були зроблені лише о 03.37, тобто значно пізніше, а тому сама подія не була зафіксована на відеокамери та є невідомим, що саме сталось в цей період.

На переконання захисника, за своїм характером та наслідками дії вчинені ОСОБА_1 не містять ознак правопорушення, не становлять жодної суспільної шкідливості, не завдали збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Крім цього захисник зазначає, що ОСОБА_1 працює водієм зі стажем роботи понад п`ять років, за цей час жодного разу не порушував правил дорожнього руху. Позитивно характеризується за місцем роботи. Позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавляє його заробітку та можливості забезпечення себе та своєї родини, зокрема, своєї хворої матері пенсійного віку, яка потребує допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Поліщука О.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення інспектора патрульної поліції - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №252692 від 02.10.2019 року, відповідно до якого 02 жовтня 2019 року о 03 год. 05 хв., в м. Києві по бул. Кольцова, 19 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, відсутність реагування зіниць очей на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 02 жовтня 2019 року по бул. Кольцова, 19 в м. Києві від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження в медичному закладі огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній поставив підпис, при цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - порушення координації рухів, відсутність реагування зіниць очей на світло, виявлені працівниками поліції 02.10.2019 року у ОСОБА_1 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , пояснив, що 02 жовтня 2019 року приблизно о 03 год. 00 хв., він рухався по бул. Кольцова в м. Києві та хотів припаркувати свій автомобіль. Розвернувшись через подвійну суцільну смугу він проїхавши декілька метрів, припаркував автомобіль та вимкнув його. Через хвилину після зупинки, до його автомобіля підійшли працівники поліції, нічого не пояснивши, попросили надати посвідчення водія та документи на автомобіль. Під час розмови працівник поліції повідомив, що вбачає ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте він відмовився їхати до лікаря нарколога, оскільки медичний заклад, до якого йому пропонували поїхати працівники поліції знаходиться на лівому березі міста.

З наведених показань вбачається, що сам ОСОБА_1 не заперечував факту порушення ним правил дорожнього руху, а саме перетин суцільної смуги та в подальшому незначний рух по зустрічній смузі, який і став в подальшому причиною спілкування з працівниками поліції. Більш того, не заперечував ОСОБА_1 і того факту, що він на пропозицію поліцейських щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, дійсно відмовився.

Більш того, за клопотанням захисника під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції було допитано інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що під час патрулювання Святошинського району м. Києва у складі екіпажу, рухаючись по пр.-ту Л. Курбаса в напрямку Кольцова у м. Києві ними було виявлено автомобіль марки «Фольксваген Пасат» білого кольору, який здійснив розворот через суцільну подвійну розподільчу смугу та рухався по зустрічній для нього смузі руху. Для уникнення порушення правил дорожнього руху з боку водія, вони (працівники поліції), включивши проблискові маяки червоного та синього кольору, виїхати на зустрічну смугу руху та шляхом подачі звукового сигналу, зупинити транспортний засіб. Вийшовши зі службового автомобіля до водія, останньому відразу було повідомлено причину зупинки. На запитання, чому водій виїхав на зустрічну смуху руху, останній повідомив, що хотів перепаркувати свій автомобіль. Водієві, відповідно до ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» було запропоновано надати посвідчення водія та документи на автомобіль. Крім цього особу водія було перевірено по базі «Армор» та встановлено, що протягом року на водія вже було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, підвищена пітливість в холодну пору року, відсутність реагування зіниць очей на світло, у зв`язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовився від проходження огляду. Після такої відмови водія від проходження огляду було зупинено двох свідків, в присутності яких водієві було знову запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, на що водій знову відповів відмовою. За результатами спілкування з водієм, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за рух по зустрічній смузі руху та в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також працівник поліції повідомив, що водія було відсторонено від керування транспортного засобу, про що свідчить розписка, написана ОСОБА_1 власноруч, а його автомобіль, згідно розписки було передано сину його сестри.

Окрім цього, інспектор поліції зазначив, що під час поверхневого огляду транспортного засобу було виявлено, що з під сонцезахисного козирка виглядав пакетик з порошкоподібною речовиною, схожою на наркотичний засіб, а у відділенні з під сонцезахисних окулярів лежав пакетик з подрібненою зеленою речовиною рослинного походження, у зв`язку з чим на місце зупинки транспортного засобу було викликано слідчо-оперативну групу.

З вищенаведених пояснень працівника поліції вбачається, що вони повністю співпадають з іншими доказами у справі, та повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника, з приводу того, що ОСОБА_1 на момент під?їзду працівників поліції не керував транспортним засобом. Більш того, про факт керування автомобілем зазначається і в самому тексті апеляційної скарги, а саме те, що схвильований стан ОСОБА_1 був спричинений зупинкою його транспортного засобу працівниками поліції.

Окрім цього під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції було досліджено відеозапис із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який долучено працівниками поліції до протоколу, на якому достатньо повно відображені події, які зазначені в протоколі.

Так, з відеозапису вбачається, що інспекторами патрульної поліції зупинено двох свідків, яким повідомляють про те, що було зупинено водія за порушення ПДР України, а саме за те, що останній рухався по зустрічній смузі руху і під час спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Також інспектор поліції повідомляє свідкам, що у автомобілі водія було знайдено два пакетики з речовинами, схожими на наркотичні засоби. В присутності свідків працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте, водій відмовився від проходження огляду. В подальшому в автомобілі працівників поліції інспектор поліції пояснює ОСОБА_1 , що у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пропонує написати пояснення. Також роз`яснює, що розгляд справи відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва за викликом суду, та повідомляє про вилучення водійського посвідчення до рішення суду за результатом розгляду даного протоколу.

Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Наведеним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь - кого з учасників, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції самі запропонували відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Більш того, такі доводи спростовуються і поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими під час апеляційного розгляду, зокрема, про те, що він відмовився їхати в медичний заклад, оскільки він знаходиться на лівому березі міста, тобто, далеко від місця зупинки.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу порушення працівниками поліції п. 7 Інструкції, то і такі доводи не може суд визнати обґрунтованими, адже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений на території міста Києва, а тому працівниками поліції було запропоновано проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі "КМНКЛ "Соціотерапія", який є єдиним закладом охорони здоров`я в м. Києві, уповноваженим на здійснення такого роду оглядів.

З приводу доводів апеляційної скарги адвоката Поліщука О.Г. про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то такі порушення судом першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без його участі, за наявності клопотання про відкладення. Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 , передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, шляхом укладення угоди з адвокатом, надання пояснень, заявлення клопотань та інше.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при накладенні стягнення не враховано, що ОСОБА_1 працює водієм і позбавлення його права керування транспортними засобами фактично позбавить його заробітку, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу адвоката Поліщука О.Г. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Поліщука О.Г. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал