Справа № 344/9857/20
Провадження № 33/4808/451/20
Категорія Категорія ч.2 ст.123 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 13 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винуватим за ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що 23 липня 2020 року о 12 год. 17 хв. по вул. Хриплинська, 11 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, номерний знак НОМЕР_1 , виїхав та проїхав залізничний переїзд при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора та увімкненому звуковому сигналі світлофора, чим порушив вимоги п. 20.5в Правил Дорожнього Руху України ( далі ПДР ).

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить скасувати постанову судді Івано-Франківського міського суду від 13 серпня 2020 року та закрити провадження за відсутності складу правопорушення.

В суді апеляційної інстанціях ОСОБА_1 заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, та зазначив, що він не порушував правила переїзду залізничних переїздів та не виїжджав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому сигналі світлофора.

24 листопада та 18 грудня 2020 року надійшли заяви від захисника адвоката Бойчука Я.В. та Калиняка Б.С., з яких вбачається, що вони не можуть прибути в судове засідання та просять розглядати справу без їхньої участі.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану АС, перевіривши матеріали справи та доводи АС, апеляційний суд вважає, що така АС не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Як вбачається із постанови Івано-Франківського міського суду від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання , хоча належним чином повідомлявся про час та місце її розгляду, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не подав.

При цьому ОСОБА_1 відомо було про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу серії ДПР18 № 315745 від 23.07.2020 року про ознайомлення з місцем розгляду справи.

Отже, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для них судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд визнає, що суддя першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із за неявки в судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 123 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення в`їзду на залізничний переїзд, у випадках, коли рух через переїзд заборонено.

Пунктом 20.3 ПДР передбачено, що для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2 Знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонений", шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні не ближче 10 м до найближчої рейки.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у порушенні вимог пунктів 20.3, 20.5 ПДР, така спростовується сукупністю зібраних, всебічно, повно й об`єктивно досліджених та перевірених судом доказів, яким надана вірна оцінка.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 315745 від 23.07.2020 року, рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БУПП в м. Івано-Франківськ від 23.07.2020 року, а також відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на автомобілі CITROEN BERLINGO. номерний знак НОМЕР_1 ,виїхав та перетнув залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, тобто на заборонений світловий та звуковий сингал світлофора, після чого був зупинений працівниками патрульної поліції, які йому пояснили причину зупинки і роз`яснили права та обов`язки, при цьому водій ОСОБА_1 не заперечив порушення ним правил дорожнього руху та пояснив, що переїхав переїзд «машинально», оскільки по дорозі розмовляв з пасажиром.

На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які у своїй сукупності є логічними, послідовними та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що він не порушив ПДР при переїзді через залізничну дорогу, є необ`єктивними, а навпаки спрямовані на вигородження себе від відповідальності, а тому апеляційний суд такі свідчення визнає недостовірними.

Санкція частини другої статті 123 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Накладаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції ч.2 ст. 123 КУпАП наклав стягнення таке у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 13 серпня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк