ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/183/20 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/264/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю Чугуй (Галушко) Ю.О., її захисника адвоката Маслобоєва О.О. справу за апеляційною адвоката Маслобоєва О.О. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштована, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції 31 грудня 2019 року о 01 год. 20 хв. біля будинку № 37 розташованого по вул. Поштова у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Hyundai Lantra», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі в присутності двох свідків відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Маслобоєв О.О. просить постанову суду скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова прийнята судом без урахування фактичних обставин справи, без аналізу зібраних у справі доказів, які є недопустимими та недостатніми для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи згідно опису. Опис, як додаток до протоколу не значиться, що свідчить про його відсутність та, у свою чергу, про внесення до протоколу відомостей, що не відповідають дійсності. Вважає, що в цьому абзаці протоколу повинні бути викладені докази, що свідчать про вчинення особою правопорушення.

Також з урахуванням практики Верховного Суду (постанови від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 19.20.2020 у справі № 524/1284/17), вважає, що відеозапис не є належним доказом по справі, адже протокол та постанова про притягнення особи до відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалося фіксування.

В силу зазначеного вважає, що надані суду відеозаписи не є належними і допустимим доказом, а тому суд виключив відмову від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 9246.

Водночас цими відеозаписами підтверджуються доводи ОСОБА_1 про те, що: безпосереднім часом зупинки є проміжок часу до 1 год. 16 хв.; за весь час спілкування жодний працівник не представився, не роз`яснив їй права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не зазначив про можливість надати пояснення, не вказав про наслідки відмови від проходження огляду, а саме те, що відмова від проходження тягне відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; ОСОБА_1 погодилася із пропозицією щодо огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, але відсутність у патрульному автомобілі технічного засобу унеможливила проходження відповідно до встановленого законом порядку; протокол складено о 02 год. 10 хв., а постанову (вочевидь захисник має на увазі постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП) о 02 год. 15 хв. різними інспекторами, на думку захисника, саме інспектор ОСОБА_2 , який спілкувався увесь час із ОСОБА_1 , мав скласти протокол; у протоколі наведені інші ознаки сп`яніння, ніж зафіксовані записом слова інспектора ОСОБА_2 щодо запаху у салоні автомобіля, при цьому відеозапис спростовує наявність зазначених у протоколі ознак сп`яніння; ОСОБА_1 неодноразово усно погоджувалася на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але у протоколі це не зазначено; жодний працівник не демонстрував ОСОБА_1 технічний засіб Alcotest Drager 9246, що ставить під сумнів його існування, не інформував про порядок його застосування, не повідомив про наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку; не надав копію акту огляду; працівник поліції ОСОБА_2 виказав невідомій особі твердження, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що є безпідставним; неодноразові виказування працівників поліції щодо можливості відмовитися від проходження огляду ОСОБА_1 сприйняла як фактичне вимагання вчинити певні дії (відмовитися від огляду); жодний працівник не надав їй ознайомитися зі складеним протоколом і постановою, ознайомитися із наданими суду відеоматеріалами та іншими документами.

Крім того, за твердженням адвоката, вказаний відеозапис вказує на ряд порушень вимог КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцій МВС № 1026 від 18.12.2018, № 1542/735 від 09.11.2015, п. 2.14 (в) ПДР України, допущених працівниками поліції. Ці порушення повинні тягнути за собою визнання складених документів недопустимими доказами, що залишилося поза увагою суду.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає неналежним доказом письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні.

Крім того, судом не вирішено по суті подане клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими, в якому зазначено підстави для прийняття саме такого рішення по кожному доказу.

Вважає, що судовий розгляд проведений формально, без з`ясування всіх обставин справи, оскільки не було викликано та допитано свідків, зазначених у протоколі, та працівників поліції.

Зазначає, що жодний доказ не вказує на те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у зазначений у постанові час (о 1 год. 20 хв.)

Вказує на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вважає, що неповнота судового розгляду, ненадання оцінки діям працівників патрульної поліції та складеним останніми документів, залишення без розгляду клопотань захисту ставить під сумнів неупередженість суду.

Таким чином вважає, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного заснування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Маслобоєв О.О. підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що суд неправомірно самостійно змінив фабулу правопорушення вона відрізняється від викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що суд не мав права проявляти ініціативу зі збору доказів обвинувачення. Вказав на те, що ОСОБА_1 заперечувала час керування транспортним засобом, однак суд визнав його встановленим без посилання на докази. Його підзахисна заперечувала й факт керування. Ознаки алкогольного сп`яніння нічим не підтверджені. Фактично вина ОСОБА_1 підтверджується лише відеозаписом, однак він не є допустимим доказом.

ОСОБА_1 підтримала захисника. Зазначила, що в стані алкогольного сп`яніння був її чоловік. Вони виїхали випити кофе. Чоловік хотів сісти за кермо, вона заборонила. Сіла за кермо, від`їхала від кіоску кілька метрів, і поліцейські, які перебували біля кіоску, зупинили транспортний засіб. Причину зупинки не назвали, документи не надали. Попрохали дихнути, вона відповіла, що в автомобілі п`яний чоловік. Чекали на Драгер, але його вона так й не побачила. Потім запропонували проїхати до медичного закладу, на що вона погодилася. Але потім один поліцейський зпровокував відмовитися від поїздки в лікарню. Вона була вперше у такій ситуації, їй телефонувала дочка, плакала, тому вона відмовилася від поїздки до лікарні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованими та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні наступних доказах.

Відповідно до даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 16887 від 31.12.2019, 31 грудня 2019 року о 01 год. 20 хв. по вул. Поштова, 37, у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Hyundai Lantra», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку із застосування спеціального технічного засобу Alcotest Drager 9246 та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

У протоколі також зазначені анкетні дані свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та містяться їх особисті підписи.

Протокол про адміністративне правопорушення містить підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі в графах щодо роз`яснення їй прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ознайомлення із змістом протоколу та отримання його копії, що спростовує відповідні доводи захисника.

Всупереч відповідних доводів апеляційної скарги, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та він складений уповноваженою на те ст. 255 КУпАП особою інспектором поліції Сущим В.В.

Твердження захисника про те, що протокол мав бути складений іншим членом екіпажу інспектором Булкою В.С., ніяк нормативно не обґрунтовується, а тому відхиляється апеляційним судом.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та у направленні на огляд водія до КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер» ЗОР наведені ознаки алкогольного сп`яніння, які повністю відповідають зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, та зазначено про відмову водія від проходження огляду. Акт огляду також містить підпис ОСОБА_1 (а.с. 2, 3).

Відомості про обставини зупинки екіпажем поліції 301 у складі поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 та оформлення матеріалів справи містить рапорт поліцейського Мазирко К.В ОСОБА_8 (а.с. 7).

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наведено те, що водію ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою засобу Alcotest Drager 9246 та в медичному закладі у лікаря-нарколога, від чого вона відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 4, 5).

Адвокат, посилаючись на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає неналежним доказом письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні.

Водночас вказаною постановою письмові пояснення свідків визнані не неналежним доказом вчинення особою правопорушення, як вважає апелянт, а «не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності» (п. 32 постанови), оскільки відповідно до норм Кодексу України про адміністративне судочинство в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У вказаній справі Верховний Суд прийшов до висновку, що письмові «покази свідків не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Проте у справі, що переглядається апеляційним судом, письмові показання свідків підтверджується сукупністю інших доказів, у тому числі відеозаписом правопорушення, а тому суд не має підстав вважати їх недостовірними.

Так, суд першої інстанції надав належну оцінку відеозапису правопорушення, який спростовує твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду.

Відеозапис, який містять файли , , свідчить, що ОСОБА_1 надала згоду на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим було викликано інший екіпаж поліції, який доставив спеціальний технічний засіб. О 1 год. 37 1 год. 38 хв. поліцейський роз`яснює про порядок проходження огляду, наголошує, що відмова від проходження огляду за своїми наслідками прирівнюється до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повідомляє про наявність приладу Драгер, присутність свідків, проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Наступної хвилини на вимогу її чоловіка ОСОБА_1 знову роз`яснюється порядок проведення огляду на наслідки відмови від проходження огляду. На пропозицію о 1 год. 41 хв. проїхати на огляд до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 погоджується, але відразу висуває різні умови проходження огляду: то не поїде без чоловіка, то не може залишити автомобіль без нагляду тощо. Наступна хвилина відеозапису засвідчує чітку відмову водія від проходження огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що відеозапис правопорушення поліцейськими здійснений частково, проте зазначена обставина на правильність висновків суду не впливає, адже відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд відхиляє довід захисника про те, що відеозапис правопорушення розпочинається із 01 год. 16 хв., а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керувала транспортним засобом о 01 год. 20 хв., адже це не є обставиною, яка суттєво впливає на правильність вирішення справи, та може бути пояснена неправильним налаштуванням часу на нагрудній камері або годиннику інспектора поліції.

В апеляційній скарзі, з посиланням на постанови Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 19.20.2020 у справі № 524/1284/17, захисник зазначає, що відеозапис не є належним доказом по справі.

Апеляційний суд відхиляє такий довід, адже у постановах, на які посилається апелянт, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнав неналежним доказом відеозапис через те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідно до ст. 258 КУпАП винесена органом Національної поліції без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містила посилання на технічний засіб, яким була здійснена відеофіксація, як того вимагає ч. 3 ст. 283 КУпАП. Проте ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи захисника щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , адже це не заперечуються самою особою.

Є безпідставним твердження сторони захисту про те, що працівник поліції не повідомив причину зупинки транспортного засобу, адже така причина була названа: п. 10 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (файл , час запису 1 год. 19 хв.), що відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, який зареєстрований в іншій країні.

Будь-який тиск з боку працівників поліції, у тому числі направлений на невиконання водієм обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, про що зазначає ОСОБА_1 , не підтверджуються ні відеозаписом, ні іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції перевірив доводи сторони захисту щодо неможливості проїхати на огляд до закладу охорони здоров`я (залишення дитини вдома без нагляду), та обґрунтовано відхилив, що такі аргументи не можуть бути взяті до уваги з огляду на незначний період часу після зупинки (20 хвилин) та можливість пройти обстеження на місці.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо самостійного відшукування судом доказів на встановлення вини особи, адже суд витребував архівну копію того ж відеозапису, що вже міститься у матеріалах справи (а.с. 10), а надана Управлінням патрульної поліції копія (а.с. 30) нічим не відрізняється від запису, що перебував у матеріалах справи.

За наведеного, апеляційний суд не має жодних сумнівів, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дійсно мали місце.

В ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції допустив помилку в описі обставин, які суд вважає встановленими, а саме помилково зазначив, що ОСОБА_1 відмовилися в присутності свідків від проходження медичного огляду у медичному закладі, що суперечить дійсним обставинам справи та змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння як із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 9246 на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Зазначена помилка на правильність кваліфікації діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не впливає.

Суд апеляційної інстанції не може самостійно фактично збільшити обсяг обвинувачення та виправити помилку суду першої інстанції щодо опису встановлених обставин, а тому постанову суду слід залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги захисника також перевірялися апеляційним судом, проте свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Маслобоєва О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/183/20