Провадження № 3/263/4235/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Маріуполь Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Федоренко Тетяна Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В : 10.11.2020 року о 08.55 год. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м.Маріуполь, вул.Жовнева, біля буд.42 відмовився виконати наполегливі, неодноразово повторені законні вимоги поліцейського надати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив злісну непокору та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 провину свою не визнав, пояснив, що працівники поліції його зупинили за порушення правил дорожнього руху, яке він не вчиняв, тому він відмовився надати ім свої документи. Вважає, що доказів вчиненя правопорушення поліцейські не мали, він не здійснював в той день рух під час відкритих дверей трамваю, перебував вже попереду його, коли поліцейськи рухалися по зустрічній смузі руху, тому безпідставно його зупинили. Надавали переглянути відеозапис нібити правопорушення, але там було записано кілька секунд та відсутній був запис, щоб він здійснював рух під час зупинки травмаю. Без надання доказів правопорушення вимагати посвідчення водія та інщі документи працівники поліції не мають права. Оскільки він відмовився надати документи, працівники поліції його затримали та доставили до відділу поліції, де було складено протокл про його затримання та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Адвокат був присутній під час розгляду справи про адміністративне правлопорушення стосовно нього. На нього було складено постанову за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУПАП. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки за одне правопорушення неможливо притягувати до адміністративної відповідальності за двома статтями КУпАП, але постанову та дії працівників поліції він не оскаржував та сплатив штраф.

Статтею ст.185 КУпАП України передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Питання складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 254 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 119859 від 10.11.2020 року додана копія постанови серії ДПО18 № 777545 від 10.11.2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУПАП за накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 ст.126 КУПАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Суд в обов`язковому порядку повинен перевірити матеріали адміністративної справи, що надійшли до суду на їх відповідність вимогам закону, в тому числі статтям 254, 256 КУпАП.

Також ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стаття 61 Конституції України наголошує, що ніхто не може бути двічі притягнений до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

За таких обставин, враховуючи що ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за фактом того, що він не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування, та накладено стягнення, будь-яких інших дій щодо непокори працівникам поліції з боку ОСОБА_1 відсутні та не підтверджуються наданим суду відеозаписом та самим протоколом про адмінінтсративне прауопорушення, та той факт, що ніхто не може бути двічі притягнений до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення,суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Згідно п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.185, п.1 ст.247, ст.283, ч.1 п.3 ст.284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя Т.І.Федоренко