Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/271/20
Провадження № 3/670/113/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.,

з участю секретаря Кушнір О.В.,

розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.04.2020 року о 16.52 год. на автодорозі між населеними пунктами с. Петрашівка - с. Пирогівка керував мотоблоком марки «Зубр» з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, про що зазначив у письмовій заяві 04 червня 2020 року, просив відкласти розгляд справи, посилаючись на відсутність його захисника, на власну хворобу хронічний панкреатит, а його захисник - на необхідність проведення тестів пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) щодо обвинуваченого та на його самоізоляцію.

Захисник, починаючи з 04.06.2020 року у судове засідання не з`явився, посилаючись на зайнятість в інших справах, на відпустку тощо.

За клопотанням обвинуваченого та через неявку захисника та неявку обвинуваченого справа відкладалась вісім разів: 06.06.2020 року, 09.06.2020 року, 11.06.2020 року, 15.06.2020 року, 17.06.2020 року, 24.06.2020 року, 03.07.2020 року та 13.07.2020 року.

Від захисника надійшло клопотання про чергове відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням у відпустці, а обвинуваченого на 2 тижневій «самоізоляції» у зв`язку із симптомами COVID-19, хоча документів, підтверджуючих ці обставини, не надано.

Постановою суду від 03 липня 2020 року задоволено клопотання сторони захисту та в черговий раз відкладено розгляд справи на 13.07.2020 року. Будучи повідомленими захисник та обвинувачений у судове засідання не з`явились. Обвинувачений вимкнув телефон, на який йому надходили СМС повідомлення за його заявою ( а.с. 14). Судом роз`яснені йому права оговорені ст. 268 КУпАП, про що він зазначив письмово (а.с. 58). Він, починаючи з 27.05.2020р. (а.с.12) мав достатньо часу і можливостей прийняти участь безпосередньо у судовому засіданні особисто або із залученням захисників. Своє право реалізував, доказів суду своєї невинуватості , заперечень, пояснень, додаткових документів, на які посилався у клопотанні від 04.06.2020 року (а.с.16) суду не представив. У судовому засіданні 04.06.2020 року та 09.06.2020 року відмовився надавати докази та висловлювати свою позицію у відсутності адвоката.

11.06.2020 року та 15.06.2020 року обвинувачений у судове засідання не з`явився, посилаючись на хронічний панкреатит, а його захисник- посилаючись на зайнятість в інших справах.

03.07.2020 року захисник клопотав про відкладення розгляду справи, посилаючись на особисту його участь у розгляді справив у суді апеляційної інстанції м. Тернопіль та на виявлення симптомів COVID-19 у його підзахисного.

09.07.2020 року захисник у судове засідання не з`явився, на виклик суду відреагував тим, що перебуває з 12.07.2020 року у відпустці. Відправлена йому повістка знаходиться у точці видачі. Обвинувачений про причину неявки 09.07.2020 року суд не повідомив.

Із наведеного слідує, що обвинувачений та його захисник втратили інтерес до даної справи, оскільки захисник не представив суду документів, які підтверджують поважність причин його відсутності в шести судових засіданнях, а обвинувачений двічі мав можливість 04.06.2020 року та 09.06.2020 року висловити свою позицію суду особисто, але не скористався нею. Не скористався можливістю відеоконференції, відповідно до постанови суду від 03.07.2020 року, не представив суду наявні в нього докази, тому справа, відповідно до ст. 268 КупАП розглянута у відсутності обвинуваченого та його захисника за наявними в ній доказами.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, слід вважати доведеним вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, оговореного ст. 130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Згідно положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2, п. 3, п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За сукупності проаналізованих доказів доведено вину порушника у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуванні повітря у спеціальний прилад, що являється порушенням вимог п.2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому доведено скоєння ним правопорушення, оговореного ст.130 ч.1 КУпАП.

Вина його доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238357 від 27.04.2020 року, в якому інспектор поліції повідомляє, що ОСОБА_1 27.04.2020 року о 16.52 год. на автодорозі між населеними пунктами с. Петрашівка - с. Пирогівка керував мотоблоком марки «Зубр» з ознаками алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки в присутності двох свідків та скріплено підписом його про згоду в цьому;

- поясненнями ОСОБА_1 в матеріалах справи про його відмову пройти тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та про вживання алкоголю;

- поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відофіксацією вказаної події (а.с.9), де ОСОБА_1 визнає обставини, зазначені у протоколі серії ДПР18 № 238357 від 27.04.2020 року, в якому інспектор поліції повідомляє, що той 27.04.2020 року о 16.52 год. на автодорозі між населеними пунктами с. Петрашівка - с. Пирогівка керував мотоблоком марки «Зубр» з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду.

Представлені докази суд відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вважає належними та допустимими.

Невизнання обвинуваченим своєї вини не вливає на її доведеність, виходячи із представлених суду доказів та позиції ОСОБА_1 висловленої ним працівнику поліції на момент його зупинки, де він добровільно повідомляє поліцейському про вживання спиртних напоїв - пива алкогольного та керування транспортним засобом і відмову пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

На момент розгляду справи, з 01 липня 2020 року внесені зміни у статтю 130 КУпАП ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Із диспозиції цієї статті було виключено положення про відповідальність за цією статтею осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Прописану в цій статті норму перенесено до КК України (ст. 286-1). Проте на час розгляду цієї справи вказана правова норма в КУпАП діє щодо водіїв автомобіля та судноводіїв.

Хоча відповідальність посилювалась за дане правопорушення, проте до вказаних правовідносин застосовуються приписи ст.8 КУпАП, якою оговорено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Оскільки відповідальність посилювалась, але закон не має зворотної сили, то застосувати «новий» кримінаьний Закон до правовідносин оговорених ст. 130 ч.1 КУпАП недопустимо. При цьому «діючий» закон ( ст. 130 ч.1 КУпАП) встановлює більш жорстку санкцію. Діючу у цій статті санкцію застосувати неможливо, оскільки, після змін вона посилює покарання.

Слід визнати доведеним діяння пов`язане із тим, що ОСОБА_1 керував мотоблоком з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому необхідно призначити йому покарання відповідно до санкції статті, яка існувала на 27.04.2020 року, за неможливістю застосування до нього санкції оговореної ст. 286-1 КК України в силу ст. 58 Конституції України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно довідки № 1301/101 від 15.05.2020 року з бази даних МВС «АРМОР», «НАІС» ОСОБА_1 видано посвідчення водія.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 та 34 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги, що згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника. Враховується ступінь його вини, майновий стан, обставин, що пом`якшує відповідальність та що його обтяжують не виявлено, тому вважаю за можливе призначити йому стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч.1, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Суддя О.О.Потапов