Справа № 642/833/20
Провадження № 3/642/470/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 4 ст. 122, ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2020 року о 04 годині 10 хвилин в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 152/5, водій ОСОБА_1 , керуючи авто Mersedes Sprinter д.н.з НОМЕР_1 порушив вимогу ДЗ 2.1.д.1 Дати дорогу не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, змусив водія авто Skoda д.н.з. НОМЕР_2 . різко загальмувати та змінити напрямок руху щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку, чим порушив вимоги п. 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КупАП.

09.02.2020 року о 04 годині 10 хвилин в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 152/5, водій ОСОБА_1 , керуючи авто Mersedes Sprinter д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, не реагують на світло, підвищена жвавість, неприродна блідість. від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 та його представник адвокат Саєнко А.В. в судове засідання для розгляду справи з`явилися. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адімінстративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КупАП визнав. Щодо винуватості за ч. 1 ст.130 КупАП фактично не заперечував свою винуватість що відмовився їхати до медичного закладу, та пояснив, що на той час, коли його зупинили працівники поліції з приводу порушення ПДР він розгубився та знаходився у стресовому стані після створення аварійної ситуації. Крім того, він вночі майже не спав, оскільки о третій годині він вже по роботі завантажував автомобіль товаром молочної продукції, та саме в цей час розвозив товар. Коли його зупинили та оформлювали матеріал, він в тому числі дуже хвилювався щоб встигнути розвезти продукцію, та щоб вона не померзла. Саме тому він відмовився їхати до медичного закладу, та можливо вів себе схвильовано. Також зазначив, що в такій ситуації опинився вперше, не знав як себе вести, зазначив, що був тверезий, наркотичних та будь-яких інших препаратів ніколи не вживав, та не розуміє за якими ознаками у поліцейських взагалі могли виникнути такі підозри.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи правопорушника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу Українипро адміністративніправопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приймаючи до уваги наведені вище пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КупАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується його особистими поясненнями, змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178661 від 09.02.2020 року, серії ОБ № 178584 від 09.02.2020 року та поясненнями свідків, та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Призначаючи стягнення, суддя враховує особу порушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, пом"якшуючі та обтяжуючі обставини, та приходить до висновку про необхідність застосування до нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КупАП у виді адміністративного штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 грн.

Обставини на які посилається ОСОБА_1 , та які підтверджуються записом з відеокамер, не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП однак, значно зменшує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.

Згідно ст.22КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Тому, з огляду на вищенаведене, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, його щире каяття, та викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що дають підстави вважати, що ОСОБА_1 у подальшому таких порушень вимог закону не буде допускати, Він своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, та те, що позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його родину в скрутне становище, оскільки він працює водієм, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не тягне за собою великої суспільної шкідливості, не створює збитків державним або суспільним інтересам, а тому у даному конкретному випадку суд вважає, що вчинене правопорушення можна вважати малозначним, а тому вбачає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, обмежившись усним зауваженням, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Згідно ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 34, 35, 40-1, ч.4 ст. 122, ч. 1 ст. 130, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУАП, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, або отримання її копії особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В.Бородіна