10.01.2020
Справа № 720/2522/19
Провадження № 3/720/13/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 22 жовтня 2019 року о 20 годині 05 хвилин в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області керував транспортним засобом марки «ІЖ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та у присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 22 жовтня 2019 року керував транспортним засобом в тверезому стані, оскільки алкогольні напої не вживав, про що повідомив працівнику поліції. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не відмовлявся, оскільки пройшов огляд за допомогою драгеру, який показав зміст алкоголю 0,22 проміле. Він пояснив, що це може бути від ліків яких він приймає як інвалід 2 групи. Однак, працівники поліції безпідставно запропонували поїхати в лікарню. Оскільки алкогольні напої не вживав, від проходження огляду на стан сп`яніння на імцсі зупинки не відмовлявся, просив провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 126155 від 22 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Однак, вищенаведений доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан такого сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року(далі-Порядком).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.п. 1-7 розділу 2 Інструкції, п.п. 3-4 Порядку огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

При цьому, ч. 3 ст. 266 КУпАП України, п. 7 розділу 1 Інструкції, п. 6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв, які мають бути оглянуті у закладі охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Опитаний інспектор Новоселицького ВП ГУНП Вакараш ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що на місці зупинки він провів огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою драгеру, однак оскільки не працював принтер драгеру, він не зміг розпечатати результат огляду, тому запропонував ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння поїхати в лікарню, від чого останній відмовився.

В той же час, із дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається доказів проведення чи пропозиції проведення працівником поліції огляду водія на місці за допомогою спеціальних технічних засобів за участю свідків, що є обов`язковою й необхідною дією з боку працівника поліції, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП та пункту 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Будь-яких інших даних про відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів матеріали справи не містять.

У п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Таким чином, право особи на допит свідків обвинувачення розцінюється як право на справедливий судовий розгляд, передбачений ст. 6 Конвенції. Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні правопорушення, має право на виправдання у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були неодноразово викликані в судове засідання, в тому числі через Новоселицьке ВП СВП ГУНП, проте вони не з`явились без поважних для суду причин, тим самим при відсутності інших доказів по справі вони не підтвердили суду обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження тесту на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП та п. 1 розділу ХІ Інструкції, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

В той же час, ОСОБА_1 не був відсторонений поліцейським від керування транспортним засобом, який йому був повернутий, що свідчить про те, що підозра поліцейського у тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння була необґрунтованою.

Також, судом враховується та обставина, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи із діагнозом діабетична дистальна сенсомоторно-вегетативна полінейропатія, хронічний прогредієнтний перебіг, тетрапарез, виражений стоп, помірний костей, порушення функції ходи, інше, із супутнім діагнозом цукровий діабет 1 типу важна форма, що не виключає твердження ОСОБА_1 про те, що він вжив ліки, від чого драгер на місці зупинки показав зміст алкоголю в його крові.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, із урахуванням порушень при оформленні його відмови від проходження медичного огляду й складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також того, що свідки не з`явилися в судове засідання для підтвердження відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо керування ним транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшло свого підтвердження, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 266, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: Ляху Г.О.