Справа № 215/6260/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2019 р. серії БД №233169 та долучених до нього матеріалів, ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 категорії «В, С», 19.10.2019 р. о 01 год. 15 хв., по вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом «Daewoo sens», н/з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.03.2018 р., чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 126 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2019 р. серії БД №233168, ОСОБА_1 , 19.10.2019 р. о 01 год. 15 хв., по вул. Сергія Колачевського,26 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом «Daewoo sens», н/з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя; розширені зіниці очей, яків не реагують на світло; сповільненість мови. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 30.10.2019 р., не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся в протоколах про адміністративні правопорушення, однак від підпису відмовився, у зв`язку з чим розгляд справ було відкладено на 12.11.2019 р. та 13.11.2019 р..

Розгляд справ 12.11.2019 р., 13.11.2019 р., 02.12.2019 р., 03.12.2019 р., 23.12.2019 р. та 11.01.2020 р. було відкладено у зв`язку з неявкою правопорушника та відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи. Повідомлення про дату, час і місце судового засідання на 23.12.2019 р., направлені йому на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, повернуто до суду 03.01.2020 р. з відміткою пошти про причини невручення: адресат відсутній.

11.01.2020 р. справу було знято з розгляду на 28.01.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

В судове засідання призначене на 28.01.2020 р. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі.

Клопотань від останнього про перенесення справи до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

Частина 1 ст. 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Факт належного повідомлення останнього про час та місце судового розгляду підтверджується: відомостями із списку справ, призначених до розгляду у Тернівському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, що розміщений на загально доступному офіційному веб-порталі судової влади України, направленням судових повісток.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відеозаписами, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Стаття 126 ч.3 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом медичних препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду направлено: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №233169 від 19.10.2019 р.; протокол про адміністративне правопорушення серії БД №233168 від 19.10.2019 р.; рапорт інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Сидоренка С.; копію постанови ВП № 42158566 державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 22.03.2018 р. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2019 р.; пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 19.10.2019 р. о 01-13 год. в АДРЕСА_1 Ріг по вул АДРЕСА_2 26 були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 ; рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 1 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Сидоренка С.; довідку щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами та наявності повторності адміністративного правопорушення; довідку адмінпрактики, де зазначено, що 26.12.2018 р. Тернівським районним судом міста Кривого Рогу на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП; відеозапис з боді-камери.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Так, до протоколу долучено копію постанови ВП №42158566 від 22.03.2018 р. Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, яким щодо боржника ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/212/1133 від 12.02.2014 р. (а.с. 4).

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 2 частини дев`ятої ст. 71 Закону передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, відповідно до вищезазначених вимог Закону, копія постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами мала бути надіслана рекомендованим листом.

Однак, досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та які б підтверджували факт направлення державним виконавцем на адресу водія копії вказаної вище постанови рекомендованим листом та факт отримання її водієм.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Проте, в матеріалах справи відсутні конкретні правові докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння та складання протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

У п. 27 Постанови Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Виходячи з аналізу змісту ст. 130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

З переглянутого судом диску відеозапису, який долучено до матеріалів справи, не вбачається обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №233168 від 19.10.2019 р., оскільки на даному диску містяться відомості щодо спілкування інспекторів ПП з ОСОБА_1 , при цьому останній під час спілкування заперечує факт керування ним вищезазначеним автомобілем. Далі відео починається з того, що ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від якого останній у присутності двох свідків відмовляється (а.с.9).

Тобто факту того, що ОСОБА_1 був зупинений, коли керував транспортним засобом і в подальшому на місці зупинки автомобіля, йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а він відмовився в присутності двох свідків, суду не надано.

Суд не вважає належними доказами долучені до матеріалів письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки в даних поясненнях вказано, що вони були лише запрошені працівниками поліції для складання протоколу за ст. 130 КУпАП 07.12.2019 р., тобто підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння вони не можуть (а.с. 4,5).

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення правопорушення 01 год. 15 хв., в той час, як спілкування інспектора з особою на відеозаписі відбувається о 01 год. 04 хв. (а.с. 1, 9).

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявні лише протоколи про адміністративні правопорушення та рапорти, що складаються співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі не є достатніми підтвердженнями винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 19.10.2019 р. о 01 год. 15 хв. транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність фактів та обставин, що вказували б на наявність в діях особи, відносно якої складені адміністративні протоколи, ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому на підставі ст. 247 КУпАП провадження відносно нього слід закрити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, ч.1 п.3 ст. 284, ст. 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: