Справа № 409/828/20
Провадження №3/409/271/20
П О С Т А Н О В А

"17" липня 2020 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Білокуракинского району Луганської області, громадянина України, працюючого: Білокуракинсько-Троїцький ОРВК, старший стрілок взводу охорони, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , дата видачі: 12.12.2018 рік, орган, що видав: 4445, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

18.04.2020 року о 22 годині 44 хвилини в с. Можняківка по вул. Молодіжна, ОСОБА_1 крував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголя з порожнини рота), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 032619, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписом та іншими матеріалами справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що 18.04.2020 року він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 2121 приїхали в с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, знаходилися там приблизно до 22 години 30 хвилин. Сиділи випивали з друзями, згодом він почав засинати та сказав, що потрібно їхати додому в смт Білокуракине Луганської області. Хтось відповів, що потрібно дочекатися водія, який відвезе їх додому. За кермом автомобіля ВАЗ 2121 приїхав якийсь ОСОБА_7 з місцевих жителів, в автомобіль сіли: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та поїхали до магазину. Біля магазину ОСОБА_7 зупинив автомобіль, сказав щоб вони почекали бо йому треба піти додому та перевдягтися. Доки сиділи в автомобілі ОСОБА_8 замерз та вийшов з автомобіля через переднє водійське сидіння. Одразу під`їхали працівники поліції та почали на нього складати протокол. За кермом автомобіля ВАЗ 2121 ОСОБА_8 не був, чому працівники поліції почали складати протокол на нього, він не знає. Згодом прийшов водій ОСОБА_7 , який не вживав спиртні напої, сказав працівникам полійії, що йому потрібно їхати, але працівники поліції не дозволили йому сідати за кермо автомобіля.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що того дня він ОСОБА_10 та водій ОСОБА_11 приїхали с. Можняківка Новопсковського району Луганської області на транспортному засобі ВАЗ 2121. Випивали з друзями. Коли зібралися їхати додому, подзвонили, щоб за ними приїхали та стояли чекали біля магазину. На ВАЗ 2121 підїхав ОСОБА_12 , він не випивав, збиралися їхати до смт Білокуракине. Відразу ж біля магазину зупинили працівники поліції та почали складати протокол на ОСОБА_10 , але він за кермом не був, а просто вийшов з автомобіля через переднє сидіння.

Пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_13 спростовуються відеозаписом, який було досліджено в судовому засіданні, де вбачається, що саме ОСОБА_8 був за кермом автомобіля ВАЗ 2121 та саме він вийшов з даного автомобіля з водійської сторони через переднє сидіння. ОСОБА_10 та ОСОБА_13 також підтвердили, що на відео з працівниками поліції спілкувався саме ОСОБА_10 . Також з відео вбачається, що з автомобіля через переднє сидіння водія виходила лише одна людина, будь-які інші особи, які знаходилися в автомобілі ВАЗ 2121, з нього не виходили.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст 130 КУпАП.

Судом також викликалися свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але в судові засідання вони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Інші свідки, на яких посилалися ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , судом не викликалися, клопотання про їх виклик ОСОБА_10 не заявляв, адрес їх проживання не надавав. ОСОБА_14 ОСОБА_10 явку цих осіб в судове засідання не забезпечив.

Суд вважає, що відеозапис, який був досліджений в судовому засіданні, є достатнім доказом вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифі-ою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти ОСОБА_15 » ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження та не викликає у суду сумніву факт скоєння гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 420 гривні 40 копійок, де стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, , реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко