ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/330/20Головуючий по І інстанції Свитка С.Л.
Справа № 699/307/20 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.,

встановив :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 14.03.2020 року о 22год. 10хв. по вул. Грушевській в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області керував автомобілем ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2020 року, скасувати її, провадження по справі закрити.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а про існування даної постанови дізнався 29.05.2020 року після отримання постанови поштовим відправленням.

По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та невмотивованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм права, оскільки суд розглянув справу поверхнево, без дослідження доказів у справі та без участі правопорушника не повідомивши його про розгляд справи, чим порушив право обвинуваченого надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Недотримання судом вимог ст.268 КУпАП спричинило порушення права апелянта на захист своїх інтересів. Зазначив, що судові виклики він не отримував, а про отримання листів в повідомленнях за нього розписувалась поштарка, хоча самих листів він не бачив.

Також скаржник вказав, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього сфальсифікований працівниками поліції, так він не відмовлявся від проходження медичного освідування, проте йому працівниками поліції було відмовлено пройти такий огляд як на приладі «Драгер» так і в мед закладі, свідків на місці зупинки не було, автомобілем він не керував, протокол підписав не читаючи і лише для того щоб його відпустили з відділку поліції.

Зазначає, що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів його вини у правопорушенні, проте судом першої інстанції під час винесення постанови неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що копію цього рішення ОСОБА_1 отримав 29.05.2020 року, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Законодавець чітко вказав, що під час відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Між тим, розглянувши справу без присутності особи, стосовно якої складений протокол, суд першої інстанції істотно порушив право ОСОБА_1 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 ЄКПЛ, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо. Будь яких об`єктивних даних про виклик до суду та належне повідомлення обвинуваченого про розгляд справи щодо нього матеріали справи не містять, а твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений не відповідає вимогам Закону.

З огляду на це, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Крім цього, з оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, у даному випадку, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а суб`єктивної, наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413/27858 від 09.11. 2015 р., у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, чого працівниками поліції, як видно з матеріалів справи про адміністративне провадження зроблено не було.

Вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія з результатами проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоров`я.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 , в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено поза розумним сумнівом його вина в тому, що він, як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення. Будь які дані, на підтвердження вини ОСОБА_1 , в тому числі відео нагрудних камер поліцейських матеріали справи не містять.

Отже, розглядаючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження стосовно нього в суді першої інстанції, повністю знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції та їх неможливо спростувати наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП, то згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, п.7 ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корсунь-Шевченківського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корсунь-Шевченківського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко