Провадження № 3/311/384/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Мовчана О.Г., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серія АПР18 № 620341 від 19 березня 2020 року), який надійшов з Василівського ВП ГУНП України в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 19 березня 2020 року о 17 годині 20 хвилин на автодорозі Енергодар-Василівка-Бердянськ, 11 км., ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів міжрайонним сполученням Василівка-Токмак транспортним засобом RENAULT-MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги абзацу 2 підпункту 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст..44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та просив провадження у справі закрити, виходячи з наступних підстав.

На час розгляду справи про адміністративне правопорушення редакція Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року взагалі не передбачає будь якого правопорушення, внаслідок перевезення у транспортному засобі понад 10 пасажирів, що, в свою чергу, свідчить про наявність обставин, передбачених п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акту, який передбачає адміністративну відповідальність.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 44-3 КУпАП, оскільки, по перше: зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення місце його вчинення є 11-й км а/д Енергодар-Василівка-Бердянськ, що свідчить про вчинення правопорушення на відстані 11 км від міста Енергодар та викликає сумніви в правомірності дій співробітників поліції на території, яка має обслуговуватися іншим територіальним органом поліції. ОСОБА_1 в зазначений в протоколі день та час не перебував в місті Енергодар та його передмісті; по-друге: автошлях, яким відбувається сполучення між містами Енергодар та Бердянськ має назву «автошлях Р-37 Енергодар-Бердянськ», який проходить територією Запорізької області та перетинається з автошляхами міжнародного значення М-14 та М-18, а зазначений працівником поліції в протоколі автошлях Енергодар-Василівка-Бердянськ не існує на території України; по-третє: в порушення вимог ч.1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не містить суті правопорушення, зокрема, «перевезення пасажирів у кількості 11 чоловік»; по-четверте: в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено виду перевезення, яке здійснювалося ОСОБА_1 ; по-п`яте: в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів «міжрайонним сполученням», яке відсутнє в постанові КМУ № 211. Крім того, вказана вище постанова в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення (19 березня 2020 року) містила заборону на перевезення одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху, а отже, обмеження кількості 10-ма пасажирами не застосовувалося до інших перевезень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 44-3 КУпАП та просив провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч.1ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

ОСОБА_1 інкримінувалося здійснення 19 березня 2020 року о 17 годині 20 хвилин на автодорозі Енергодар-Василівка-Бердянськ, 11 км., перевезення пасажирів міжрайонним сполученням Василівка-Токмак транспортним засобом RENAULT-MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, як наслідок, порушення вимог абзацу 2 підпункту 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211.

Згідно абзацу 2 підпункту 4 пункту 2 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на час складення відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу), з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. заборонено перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

На думку суду, в даному випадку, особою якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не доведено належними та допустимими доказами винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не містить суті (об`єктивної сторони складу) вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки взагалі не визначено кількість осіб, перевезення яких здійснював ОСОБА_1 .

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів «міжрайонним сполученням», яке відсутнє в постанові КМУ № 211. Суд звертає увагу, що вказана вище постанова в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення (19 березня 2020 року) містила заборону на перевезення одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху, а отже, обмеження кількості 10-ма пасажирами не застосовувалося до інших перевезень.

Одночасно суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить виду перевезення, яке здійснювалося ОСОБА_1 ; зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення місце його вчинення, а саме, 11-й км а/д Енергодар-Василівка-Бердянськ, викликає в суду обґрунтовані сумніви в правомірності дій співробітників поліції на території, яка має обслуговуватися іншим територіальним органом поліції.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не надано належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, а тому суд вважає необхідним провадження у справі закрити.

Керуючись ст.44-3, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко