ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 Справа №607/18264/20

провадження №3/607/6578/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , фізичну особу підприємця, до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ) , -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2020 р. серія ВАБ №057005 вбачається, що 21 жовтня 2020 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_1 , яка займається підприємницькою діяльністю в закладі громадського харчування «Алі-Баба» за адресою: АДРЕСА_2 , допустила приймання відвідувачів (обслуговування) у вказаному закладі в період дії на території м.Тернопіль «червоної зони» згідно протоколу №37 позачергового засідання Державої комісії з питань техногенно екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 15.10.2020 р., чим порушила п.п.5 п.15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. із змінами та доповненнями в редакції Постанови КМУ №956 від 13.10.2020 р.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ), яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що у закладі громадського харчування «Алі-Баба» немає посадкових місць, лише адресна доставка. Відвідувач, який був у закладі прийшов забрати замовлення .

Суд, вивчивши протокол та матеріали, додані до нього, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ) з наступних правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Стаття 44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ), передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до пп.5, пп.8 п.15 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2 від 22.07.2020р. № 641( в редакції Постанови КМУ від 13.10.2020 р. №956), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняються: 5) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо). 8) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 280 КУпАП, закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити із положень ст.251 КУпАП, згідно з якою, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього кодексу.

Разом із тим, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у - «допуску приймання відвідувачів (обслуговування) у закладі громадського харчування «Алі-Баба» в період дії на території м.Тернопіль «червоної зони»», а саме свідчить, що так- зване правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 працівниками поліції повинно було бути зафіксовано в присутності осіб, які були присутні та обслуговувалися у вказаному закладі.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_1 інкриміновано «приймання відвідувачів (обслуговування) у закладі громадського харчування «Алі-Баба» в період дії на території м.Тернопіль «червоної зони»» судом встановлено відсутність доказів на підтвердження повноважень останньої вживати такі заходи у зазначеному закладі. Позаяк, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані документи на підтвердження правового статусу закладу громадського харчування «Алі-Баба» та факту перебування вказаного закладу у власності чи користуванні ФОП ОСОБА_1 .

Щодо наданого як доказ рапорту інспектора поліції суддя не може вважати належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції. Крім того, наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не надано.

Одночасно не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 й відеоматеріали, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.10.2020 р. серія ВАБ №057005 складений відносно останньої, відсутні будь-які відомості щодо проведення відеофіксації правопорушення; в протоколі не зазначено, що будь-які відеоматеріали долучалися до матеріалів справи: і, крім того.

Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2020 р. серія ВАБ №403836 відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення .

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень розділу II „Права, свободи та обов`язки людини і громадянина Конституції України, зокрема:- громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24); - кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (частина перша статті 42).

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, положень частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 28.08.2020р. №10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20), Конституційний Суд України зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Враховуючи вище наведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; з огляду на вище зазначене рішення Конституційного суду України; враховуючи положення ст.64 Конституції України, суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ), тобто порушення правил карантину людей .

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ), а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення (в редакції Закону України від 17.03.2020 р. №530-IХ) закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін