Справа № 462/6951/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., з участю захисника Охмака М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4, 124 КУпАП

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.10.2020 серії ДПР 18 №191555, ОСОБА_1 23.10.2020 о 22.00 год. по вул. Петлюри, 4а у м.Львові, керуючи автомобілем FORD Transit Connect номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував стан проїзної частини, стан транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем та здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонну огорожу. Автомобіль та бетонна огорожа отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п.1.5, 2.3 «б, д», 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Також, із протоколу про адміністративне правопорушення від 27.10.2020 серії ДПР 18 №191556 вбачається, що ОСОБА_1 о 23.10.2020 о 22.00 год. по вул. Петлюри, 4а у м.Львові, керуючи автомобілем FORD Transit Connect номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив про це орган чи підрозділ поліції, чим порушив п.2.10 «а, д» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, заперечив, вказавши на відсутність належних та допустимих доказів його вини. Зокрема пояснив, що 23.10.2020 йому зателефонувала особа на ім`я ОСОБА_2 та повідомила, що хоче придбати у нього автомобіль FORD Transit Connect, однак бажає попередньо оглянути вказаний транспортний засіб. У цей же день близько 22.00 год. він зустрівся з зазначеною особою неподалік будинку №20 по вул. Петлюри у м. Львові. Під час їх зустрічі вказана особа передала йому завдаток у розмірі 1300 доларів США та попросила надати можливість проїхатись автомобілем. Усвідомлюючи, що у нього є завдаток коштів за його автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довірившись останньому, він надав йому можливість проїхатись автомобілем. Через декілька хвилин він почув звук металевого удару, на який зреагував та побіг у двір сусіднього будинку, в сторону якого зазначена особа поїхала його автомобілем. Прибувши на місце, він побачив свій автомобіль, який стояв з відкритими дверками зі сторони водія та увімкненими фарами, однак ні вказаної особи, ні і будь-яких інших осіб біля автомобіля не було. Оглянувши автомобіль, він помітив, що такий містить технічні пошкодження, чому побіг вулицею шукати особу на ім`я ОСОБА_2 . Не знайшовши винуватця ДТП, він повернувся додому, де йому стало відомо про те, що хтось вже повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду у поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника Охмака М.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Охмак М.В. заперечили факт вчинення ОСОБА_1 дій передбачених ст.124, 122-4 КУпАП.

Із оглянутих в судовому засіданні схеми ДТП від 23.10.2020, письмових пояснень ОСОБА_3 від 23.10.2020 та ОСОБА_4 від 26.10.2020, суддя прийшов до висновку, що з вказаних доказів не вбачається, що в момент ДТП автомобілем FORD Transit Connect номерний знак НОМЕР_1 керував ОСОБА_4 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суддя виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст.ст.124,122-4 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.36, 185,247,252,283,284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: