Номер провадження: 33/813/1292/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката Черток О.А.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Розенбойма Юрія Олександровича на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 420, 20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.06.2020 року о 03 год. 45 хв. у м.Одесі по вул. Сегедській біля будинку №23, керував автомобілем «BMW 330 XI», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно до висновку лікаря-нарколога КУ «ООМЦПЗ» від 27.06.2020 року ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд вказав, що у відповідності до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10 2001 року № 1306 (далі - ПДР), водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також суд обгрунтовано вказав, що керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник ОСОБА_1 - адвокат Розенбойм Ю.О. 13.10.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

Крім того, в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - адвокат Розенбойм Ю.О. просить поновити строк на оскарження вищевказаної постанови, з посиланням на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, а тому в ньому участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 08 жовтня 2020 року, тобто після збігу 10денного строку на апеляційне оскарження постанови суду, у зв`язку з чим з поважної причини пропустив строк на її апеляційне оскарження.

Вивчивши клопотання адвоката Розенбойма Ю.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Розенбойм Ю.О. не були присутніми при винесенні оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2020 р.

Доводи адвоката Розенбойма Ю.О. про те, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 08 жовтня 2020 року, тобто після збігу 10денного строку на апеляційне оскарження постанови суду, у зв`язку з чим з поважної причини пропустив строк на її апеляційне оскарження, матеріалами справи не спростовані.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду по правам людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

З приводу висновку КУ «ООМЦПЗ» від 27 червня 2020 року апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, знаходження в стані сп`яніння, рівно як і відмова в проходженні цього огляду тягнуть за собою відповідальність виключно в разі дотримання порядку такого огляду.

Такий «порядок» встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року у справі №1452/735).

Відповідно до частини 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Аналогічна норма міститься також в ч. 2 ст. 266 КУпАП, яким регулюється огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейським.

З урахуванням цього, правові підстави для складання висновку в «ООМЦПЗ» від 27 червня 2020 року - відсутні, сам огляд був проведений без остатніх правових підстав для цього, крім того у відсутності свідків, як цього вимагає ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Крім того, слід вказати, що відповідно до пункту 8 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Додатку №1 до вказаної інструкції, затверджена форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, матеріали справи вказаного направлення відносно водія ОСОБА_1 не містять.

Також, відповідно до пункту 9 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Разом з тим, із протоколу про адміністративне правопорушення від 27 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений 27 червня 2020 року о 03 год. 45 хв., а з Висновку КУ «ООМЦПЗ» від 27 червня 2020 року вбачається, що акт медичного огляду ОСОБА_1 був проведений о 08 год. 00 хв., тобто - більш ніж через чотири години з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічна норма міститься також в пункті 22 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, правопорушник ОСОБА_1 був викликаний до суду, в якому була прийнята оскаржувана постанова, телефонограмою за дві доби, чим були порушені вимоги ст. 277-2 КУпАП (а.с.46).

Зазначені обставини побавили ОСОБА_1 та його адвоката Розенбойма Ю.О. прийняти участь у розгляді справи і надати свої пояснення, як то передбачено ст. 268 КУпАП.

При цьому, слід зазначити, що повідомлення осіб про час і місце розгляду справи, має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від ЗО вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

При цьому, згідно актуальної правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №685/1153/17 обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Аналогічна позиція наведена також у більш ранніх постановах Верховного Суду у складі КАС, а саме - постановах від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а (2а/205/27/17), від 18 червня 2020 року у справі №591/5506/16-а, від 14 липня 2020року у справі №826/5657/16.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо недостатності лише телефонограми на підтвердження повідомлення учасника справи про дату, час та місце судового засідання. Вказана позиція наведена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц від 16 січня 2019 року у справі №728/2878/16-ц, від 25 березня 2019 року у справі №357/3132/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі №229/4863/15-ц, від 28 серпня 2019 року у справі №644/3002/18, від 30 вересня 2019 року у справі №243/1568/17.

Також слід вказати, що направлення учаснику повідомлень замість отримання ним судових повісток, не передбачено діючим КУпАП України.

Враховуючи викладені обставини, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом про місце та час судового засідання у справі, яке було проведено 14 вересня 2020 року з прийняттям оскаржуваної постанови суду.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку з викладеними обставинами, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду скасувати і прийняти постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 247, ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Розенбойма Юрія Олександровича та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розенбойма Юрія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і прийняти постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний тест постанови складений 07.12.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда