ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 766/9523/20
Номер провадження № 33/819/398/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Заіченко В.Л., розглянувши, за участю представника правопорушника адвоката Лошкарьова Ф.А. та правопорушника ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуХерсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. (600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову судді від 10.09.2020 року незаконною, посилаючись на те, що судом першої інстанції проігноровано допущену помилку в протоколі у прізвищі водія, підтверджену навіть під час допиту у судовому засіданні працівника поліції та наданого суду першої інстанції тимчасового дозволу серії НОМЕР_2 , де прізвище водія замість ОСОБА_2 , зазначене як ОСОБА_2 , що є порушенням п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення веде до закриття провадження із звільненням особи від адміністративної відповідальності. В обґрунтування доводів апелянт також вказує на те, що з 01.07.2020 року набув чинності Закону України від 22.11. 2018 року № 2617-VTII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», з 03.07.2020 року ці дії були декриміналізовані Законом № 720-ІХ з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст. 130 КУпАП, Закон № 720-ІХ в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст. 286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, а тому апелянт вважає, що по відношенню до дій водія не можливо застосувати ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, оскільки вона скасована Законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про відкладення судового засідання у зв6язку з запровадженим карантином через спалах у світі короновірусу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2020 року

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його представника адвоката Лошкарьова Ф.А., суддя приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, вважаю, що воно підлягає задоволенню у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що рішення суду дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426747 від 13.06.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 13.06.2020 року о 17:10 годині в м. Херсоні на перехресті вул. Миру та Бериславського шосе, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на поліцейського покладається обов`язок зазначення відповідних ознак алкогольного сп`яніння в першу чергу в протоколі, який і є єдиним належним та допустимим підтвердженням таких ознак.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до 245, 251, 252 КУпАП, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена зібраними по справі доказами, зокрема: даними вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426747 від 13.06.2020 року, в якому засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; відео-файлами з нагрудних відео реєстраторів поліцейських, якими зафіксовано оголошення інспекторами поліції ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (що є підставою для проходження відповідного огляду) та якими зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду; поясненнями інспектора поліції ОСОБА_5 , який в судовому засідання пояснив, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, від огляду за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі відмовився, що і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя під час апеляційного розгляду також враховує, що працівниками поліції при зупинці автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків роз`яснено можливість проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер» або в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в протоколі, інспекторами поліції роз`яснено наслідки такої відмови, що і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до п. 2.5. ПДР України на водія покладається обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Дії поліцейських регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 від огляду ухилився, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, а тому відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №289793 від 22.05.2020 року, складеному у присутності двох свідків - є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , які він дав в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції про те, що в його присутності працівники поліції не пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера, чи в медичному закладі суд не приймає до уваги, т.я. вони спростовуються матеріалами справи, а саме відеофіксацією скоєння адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта, що про постанову - суддя апеляційної інстанції до уваги не приймає, вважає їх необґрунтованими та недоведеними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії № 426747 від 13.06.2020 року складений щодо ухилення водія від огляду, відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про виключення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАп на підставі чинної редакції КУпАП на сайті Верховної Ради України в редакції Закону № 2617-VIII суддя до уваги не приймає, виходячи з наступного.

На день вчинення правопорушення (22 травня 2020 року) диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З 01.07.2020 року почав діяти Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Цей закон криміналізував керування автомобілем у стані сп`яніння. Однак вже 03.07.2020 року набув чинності інший Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який скасував кримінальну відповідальність та повернув адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно переглядати рішення.

При цьому, на цій стадії судом апеляційної інстанції не перевіряється застосування законодавцем юридичної техніки переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01.07.2020 року та відновлення 03.07.2020 року. винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП оцінювалась суддею першої інстанції під час розгляду справи та була визнана обґрунтованою. На даному етапі дії суд апеляційної інстанції передбачає перегляд рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суддя апеляційної інстанції не вбачає, оскільки доводів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено, іншихналежних та допустимих доказів щодо закриття справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - суду не надано.

Твердження апелянта про те, що суддею першої інстанції проігноровано допущену помилку в протоколі у прізвищі водія, де прізвище водія замість ОСОБА_2 , зазначене як ОСОБА_2 , суддя апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426747 від 13.06.2020 року містить зазначення прізвища особи, що притягається до адміністративної відповідальності « ОСОБА_2 », а зауваження апелянта в цій частині є надуманими і такими, що свідчать лише про суб`єктивне сприйняття викладення прізвища.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про ігнорування судом клопотання правопорушника про відкладення судового засідання у зв`язку з запровадженим карантином через спалах у світі короновірусу, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту, метою якого є уникнення ОСОБА_1 від відповідальності та вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 268 КУпАП ст. 130 ч.1 КУпАП не підпадає під перелік статей де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, що законом встановлено стислі терміни розгляду справи про адміністративне правопорушення даної категорії, а тому є підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності правопорушника, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 належним чином повідомлений /а.с.28/, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 а також 10.09.2020 року суд розглянув справу за участю захисника Лошкарьова Ф.А., який діяв в інтересах ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП - особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вважаю, що суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 34 КУпАП, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбаченні ст. 35 КУпАП та обґрунтовано обрав вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП та вимогам Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції або закриття провадження у справі, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова Херсонського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л.Заіченко