Справа № 307/2916/20 Провадження № 3/307/1226/20
П О С Т А Н О В А

09 грудня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення вчинене:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , України, громадянином України, передбачене

ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.10.2020 року за №742941 серії АПР18, ОСОБА_1 , 05 жовтня 2020 року, о 07 год. 30 хв., в м. Тячів по вул. Незалежності, перевозив двадцять пасажирів по маршруту Рахів-Ужгород, без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.10.1 постанови КМУ від 27.07.2020 року, та п.10 постанову КМУ №712 від 12.08.2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано органом поліції за ст.44-3 КУпАП у редакції, яка діяла станом на час складання вище вказаного протоколу.

В той же час, 21 листопада 2020 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) №1000-ІХ від 06.11.2020 року, відповідно до якого статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, за диспозицією якої передбачена відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, а також положень ст. 256 КУпАП, якою встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, серед яких вимагається також зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, то без зазначення повної кваліфікації дій ОСОБА_1 , зокрема визначення частини статті 44-3 КУпАП з урахуванням змін, внесених відповідно до ЗУ №1000-ІХ від 06.11.2020 року, суд позбавлений можливості здійснювати розгляд справи і в тому числі з урахуванням змін, внесених до ст.ст.221, 222 КУпАП згідно яких підсудними суду є лише справи за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а отже без зазначення відповідної кваліфікації, суд, в тому числі позбавлений можливості вирішити питання щодо наявності у нього повноважень на здійснення такого провадження.

За наведеного, вважаю необхідним матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернути в Тячівський ВП ГУНП України в Закарпатській області для кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з урахуванням змін, внесених відповідно до ЗУ №1000-ІХ від 06.11.2020 року та вирішення питання щодо органу, повноважного здійснювати розгляд даної справи з урахуванням визначеної уповноваженою посадовою особою на складання протоколу кваліфікації дій ОСОБА_1 та з урахуванням змін, внесених до ст.ст.221, 222 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 222, 256, 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути в Тячівський ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Тячівського

районного суду : В.І. Бобрушко