Номер провадження: 33/813/704/20
Номер справи місцевого суду: 511/229/20
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Князюка О.В., за участю секретаря судового засідання Бикової К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.05.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ),-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 травня 2020 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) гривен з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_4 14 травня 2020 року подав апеляційну скаргу в якій просить суд постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.05.2020 року скасувати, та провадження у справі закрити за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час ухвалення постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності судом повністю проігноровані вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за № 14, де зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників».

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093984 від 05.02.2020 року, який покладений в основу обвинувачення ОСОБА_5 являється недопустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

ОСОБА_4 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що в час, який зазначений в протоколі про скоєння адміністративного правопорушення, а саме о 17 год 20 хв перебував у приміщенні магазину АЗС, що спростовує обставини зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_5 працівниками поліції.. В обґрунтування даного доводу посилається на обставини відображені в обвинувальному акті від 20.02.2020 року. (а.с. 48-50). Вважає, що судом першої інстанції було проігноровано даний факт, та в матеріалах справи відсутні докази перебування апелянта за кермом транспортного засобу в розумінні ч. 1 п. 1.10 ПДР.

Також зазначає, що працівниками поліції було порушено п. 1.6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/753, на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_4 вважає, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів провини апелянта, тому постанова Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.05.2020 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

При цьому, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

ОСОБА_4 не визнав себе винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП, як під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції, так і під час перегляду судом апеляційної інстанції.

Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 130 ч.1 КУпАП).

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п. 1.1. ПДР ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч. 1 п. 1.10 ПДР, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

ОСОБА_6 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що він не пеперебував у автомобілі, та не керував ним. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи також відсутній відеозапис, що підтверджував би факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням.

Відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, відзнятий на місці події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, до суду не наданий.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Так, у відношенні ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №093984 від 05.02.2020 року, згідно якого ОСОБА_6 05.02.2020 року о 17.20 год. на а/д Одеса Кучурган на а/з 1630 «Амік» в с. Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області, керував а/м Mercedes-Benz д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження згідно з встановленим порядком медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_7 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а після відмови, йому було запропоновано пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, на що також була отримана відмова, що було зафіксовано в письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , згідно яких ОСОБА_6 05.02.2020 року, в їх присутності відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також від письмових пояснень та підпису в протоколі. В їх присутності поясняв, що дійсно вживав алкогольні напої 05.02.2020 року, у нього були ознаки сп`яніння у виді нестійкої ходи та запаху алкоголю з ротової порожнини.

У судовому засіданні 01.07.2020 року за клопотанням представника ОСОБА_2 адвокатом Трубецької М.М. до матеріалів справи долучено копію обвинувального акту від 20.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відомості щодо якого внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000084 від 06.02.2020 року.

Представник апелянта зазначив, що з наданого обвинувального акту, вбачається, що в час, який зазначено в протоколі про скоєння адміністративного правопорушення, а саме о 17 год 20 хв ОСОБА_4 перебував приміщенні АЗС, що фактично унеможливлює здійснення зупинки його автомобіля працівниками поліції.

08.07.2020 року представником ОСОБА_2 адвокатом Трубецькою М. М. надано до суду апеляційної інстанції відеозапис з камери спостереження АЗС «Амік» від 05.02.2010 року.

У судовому засіданні 22.07.2020 року, судом апеляційної інстанції досліджено наданий відеозапис, який містить підтвердження доводів апелянта, а саме того факту, що працівниками поліції не було зупинено транспортний засіб за кермом якого знаходився ОСОБА_4 . Як вбачається з відеозапису, в час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_10 знаходився в приміщенні АЗС заправки, де і був затриманий працівниками поліції.

Крім того, апелянт в судовому засіданні зазначив, що прибувши на АЗС 05.05.2020 року приблизно біля 17:00 год вирішив вжити слабоалкогольні напої, після чого зателефонував приятелю, щоб останній забрав його додому. Внаслідок тривалого неприбуття приятеля між ними по телефону виникла сварка, після чого у апелянта виник конфлікт також з продавцем АЗС ОСОБА_11 , яка в свою чергу викликала працівників поліції. Танасьєв зазначив, що за кермом автомобіля алкогольні напої не вживав, працівниками поліції транспортний засіб під його керуванням не зупинявся.

ОСОБА_6 пояснив, що коли працівники поліції приїхали на виклик касира, виявили біля АЗС на стоянці автомобіль апелянта, проте сам ОСОБА_6 перебував в приміщенні АЗС. Не з`ясувавши усіх обставин ними було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона є працівником АЗС «Амік» та 05.02.2020 року близько 17 год 20 хв ввечері була на роботі, коли на територію заправки заїхав а/м Mercedes-Benz д/з НОМЕР_1 . Зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_6 , у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння нестійка хода, різкий запах алкоголю. Після того, як водій вказаного автомобілю заправився, він сів за кермо та поїхав.

Суд критично ставиться до наданих письмових пояснень свідка ОСОБА_12 , оскільки, як вбачається з відеозапису, наданого до суду представником ОСОБА_2 Адвокатом Трубецькою М.І. працівниками поліції було затримано апелянта саме у приміщенні АЗС «Амік». З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що показання свідка ОСОБА_11 не відповідають дійсним обставинам, що мали місце 05.02.2020 року близько 17 год 30 хв.

Також, представником апелянта надано суду відповідь на адвокатський запит Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянська районна лікарня від 12.06.2020 року № 237, з якого вбачається, що 05.02.2020 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21:50 год був направлений співробітниками поліції для огляду наявності алкогольного спяніння, тілесних ушкоджень для утримання в тимчасовому ізоляторі.

Провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що 05.05.2020 року о 17 годині 20 хвилин на а/д Одеса Кучурган на а/з 1630 «Амік» в с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_6 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz» д/з НОМЕР_1 . на а/д Одеса Кучурган на а/з 1630 «Амік» в с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Доводи апелянта у скарзі, що матеріали справи не містять доказів щодо його винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обгрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_2 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) задовольнити.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 травня 2020 року скасувати. Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Князюк