Справа №574/766/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Куцан В. М.
Номер провадження 33/816/509/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Міненка С.А. (у режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку із тим, що він 03 серпня 2020 року о 10-й годині, по вулиці Першотравневій в місті Буринь Сумської області, керував мопедом «Вайпер» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова), від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на вимогах закону.

На думку апелянта, необхідно критично оцінювати наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони є ідентичними, надрукованими, як бланк та містять закреслення, у зв`язку з чим не можуть бути доказами у справі. Скаржиться ОСОБА_1 і на складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що в ньому не зазначено технічний засіб, за допомогою якого проводився технічний запис такого правопорушення, що є підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом у справі. За таких обставин, апелянт вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказуючи на порушення судом першої інстанції практики ЄСПЛ, ОСОБА_1 зазначає, що не виклавши жодних мотивів на спростування його доводів, обмежившись лише посиланням на протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків без їх детального аналізу та правової оцінки, з урахуванням всіх фактичних обставин суд допустив порушення норм процесуального права.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що з 01 липня 2020 року за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачена кримінальна відповідальність за ст.286-1 КК України, адміністративна ж відповідальність за такі дії до водіїв не встановлена, через що законодавець прямо зобов`язує закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі скасуванням акту, що передбачав адміністративну відповідальність.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови судді відносно нього, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи суддею 30 вересня 2020 року року був здійснений без участі ОСОБА_1 , при цьому апелянт у доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що копію постанови отримав 07 жовтня 2020 року, що підтверджується відстеженням поштового пересилання, долученого апелянтом (а.с.40). Зі штампу суду вбачається, що апеляційна скарга подана 15 жовтня 2020 року, тобто у межах десятиденного строку, передбаченого законом для подачі апеляційної скарги на постанову судді. За таких обставин, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов достатніх фактичних даних, які б дозволили спростувати достовірність та належність доказів, наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 389000 від 03.08.2020 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3-4) та відеозаписами від 03.08.2020 з яких вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння (а.с.21).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків є неналежними доказами, то вважаю їх безпідставними, так як вони відповідно до вимог закону встановлюють наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні. Доводи ж ОСОБА_4 про те, що вони є надрукованими та ідентичними за характером не можна взяти до уваги, так як вони засвідчені особистими підписами осіб, що були присутні під час події правопорушення та відображають обставини даної події.

Необґрунтованими є й доводи ОСОБА_4 про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис події правопорушення є неналежним доказом через те, що у протоколі не зазначено назву технічного пристрою, яким запис проводився, так як відеозапис відповідає ознакам доказу у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить інформацію про подію правопорушення, не зазначення назви технічного пристрою не спростовує вину особи у вчиненні правопорушення.

Крім того, невмотивованими є доводи є доводи апелянта про те, що з 01 липня 2020 року передбачена лише кримінальна відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки 03 липня 2020 року в газеті «Голос України», випуск № 110 (7367) опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким із вищевказаного закону був виключений п.п.4 п.1, що передбачав нову редакцію ст.130 КУпАП щодо керування суднами особами, які перебувають у стані сп`яніння і тим самим криміналізував відповідальність осіб за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, на даний час діє адміністративна відповідальність осіб за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року.

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.