Справа № 163/63/20 Провадження №33/802/561/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 743 000 (сімсот сорок три тисячі) гривень з конфіскацією в дохід держави 14 860 кг вживаного взуття загальною вартістю 743 000 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок та 423 817 (чотириста двадцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень витрат по справі на зберігання товарів.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, як директор благодійної організації "Благодійний фонд "Тепло сонця" вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

23.09.2019 року на митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС з Республіки Польща заїхав автомобіль "Рено", номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_3 до митного контролю подав митну декларацію типу ТР40АА № UA205010/2019/8446, CMR № 295192019, інвойс № М-295/19.

Відповідно до цих документів в транспортному засобі переміщувався товар "гуманітарна допомога: вживані одяг та взуття, предмети домашнього вжитку (постільна білизна, рушники)" в кількості 200 місць загальною вагою брутто 14 860 кг, вартістю 750 фунтів стерлінгів.

Відправником товарів в товарно-супровідних документах вказано британську компанію "PAN GROUP LTD", одержувачем - благодійну організацію "Благодійний фонд "Тепло Сонця" (місто Тернопіль).

Під час здійснення митного огляду в транспортному засобі виявлено товарно-супровідні документи (CMR № 6458751), відповідно до яких товар "взуття" загальною вагою 14 860 кг переміщувалось від данської компанії "Rode Kors" в адресу ТОВ "TRANSMESS" (місто Київ).

З огляду на положення п.п.7, 43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України ОСОБА_1 як керівник благодійної організації "Благодійний фонд "Тепло сонця" вчинив дії, спрямовані на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів (CMR № 295192019, інвойс № М-295/19), що містили неправдиві відомості про найменування, кількість, вагу товарів, а також про відправника та одержувача товарів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

06 липня 2020 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, вказує, що копію оскаржуваного рішення отримав лише 01 липня 2020 року. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

ОСОБА_1 та його захисник Щит І.А. у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином, що підтверджується телефонограмою від 17.11.2020, яка міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від їх про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, який заперечив проти поновлення строку на апеляційне оскарження та просив відмовити в його поновленні, доходжу висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити з таких підстав.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що копію судового рішення ним отримано лише 01 липня 2020 року.

Проте, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи щодо нього 02.06.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом про час та місце розгляду справи (а.с.56-57), який був надісланий ОСОБА_1 на його електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

Разом з тим, ОСОБА_1 в судове засідання, що було призначене в суді першої інстанції на 10 годину 00 хвилин 02.06.2020, не прибув, причин своєї неявки не повідомив та заяв про перенесення розгляду справи на адресу суду не подавав.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову лише 06.07.2020, що підтверджується відповідним штампом на поштовому конверті, суттєво пропустивши строк на апеляційне оскарження, який для нього закінчився 12 червня 2020 року.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті причини, які наведено у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, так як повністю суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та вимоги чинного законодавства приходжу до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року щодо нього та повернути матеріали апеляційної скарги особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністрат ивної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов