16.12.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1104/20
Провадження № 3/533/485/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , селище Нова Галещина, Козельщинський район, Полтавська область, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2020 серії ДПР18 № 242773, 30 жовтня 2020 року о 00 годині 25 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Горького в селищі Нова Галещина, Козельщинський район, Полтавська область, керував автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за згодою водія у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Drager», чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, надав письмові пояснення, у яких свою вину визнав частково, оскільки автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував, перед керуванням автомобілем вживав безалкогольне пиво у кількості 3 пляшки, працівниками поліції не були роз`ясненні його права перед складенням протоколу. На проведення тесту на стан сп`яніння погодився добровільно, так як алкогольні напої не вживав, з його результатами також погодився, але зазначив, що йому не були роз`ясненні його права перед складенням протоколу та пропозицією пройти перевірку на стан сп`яніння. Також пояснив, що він не допускав жодного порушення Правил дорожнього руху, причини зупинки працівниками поліції транспортного засобу, йому не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у тому числі відеозапис правопорушення, що наданий разом з протоколом про адміністративне правопорушення, письмові пояснення громадянина ОСОБА_1 , які він подав до суду, суддя дійшла таких висновків.

Підпунктом «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З відеозапису, наданого на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не вбачається факт роз`яснення особі про її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, не зафіксовано факт керування автомобілем, процес його руху та зупинки, що виключає можливість зробити беззаперечний висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не з`ясована під час судового розгляду й одна з підстав для зупинки транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 , передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

У протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 пояснив, що вживав тільки безалкогольне пиво.

Цифровий показник технічного засобу, за допомогою якого проводився тест на стан сп`яніння (ALKOTEST 6810), містить значення результату тесту - «0,82 %» (а.с. 3), у той час, як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 8) містить кількісний показник результату огляду на стан сп`яніння: 0,86 проміле, письмові пояснення свідків також вказують на інший кількісний показник, що був зафіксований газоаналізатором «Drager», а саме «0.86» проміле.

Наявність вищевказаних розбіжностей у цифрових показниках різних джерел доказів, наявних у матеріалах справи, жодним чином працівниками поліції не пояснено та не усунуто.

Суд також зазначає, що за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП, на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог зазначеної норми закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що йому у провину ставилося керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів саму «підозру у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння».

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що під час огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння було порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки не було роз`яснено ОСОБА_1 його права; зупинка транспортного засобу поліцейськими відбулася безпідставно, оскільки не доведено, що він допускав порушення Правил дорожнього руху, а матеріали справи містять певні розбіжності у цифрових показниках, причини виникнення та наявність яких уповноваженою особою жодним чином не поясненні та не застережені.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.П. Козир