Провадження №3/263/3938/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., за участі захисника Данелян Т.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР№288670 від 25.10.2020, ОСОБА_1 25.10.2020 о 21:55год у м.Маріуполі по вул. Бахмутська буд. 69, керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «МЦПЛЗ м.Маріуполя» №577, чим порушив п.2.9«а» Правил дорожнього руху України (далі за текстом ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, відповідно до правової позиції викладеної у зверненні до суду, останній свою провину не визнав, заперечуючи факт керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Захисник Данелян Т.В. звернула увагу суду на відсутність доказів у підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також довела порушення припущенні при оформленні адміністративного матеріалу, які полягають у діях лікаря нарколога ОСОБА_3 , яка здійснювала одночасний огляд декількох водіїв, що ставить під сумнів дотримання порядку використання технічного засобу «Drager Alkotest».

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступне.

За рапортом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Згара В.О., 25.10.2020 о 21:45 год здійснюючи патрулювання, прибув на допомогу іншому екіпажу, який здійснив зупинку ВАЗ 21063 під керування ОСОБА_1 за порушення п.2.3 «в» ПДР України, у якого були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, водій погодився пройти тест у лікаря нарколога, який виявився позитивним.(а.с.7)

Зазначені свідчення за рапортом, неможливо прийняти до уваги, оскільки документ не містить відомостей про реєстрацію та резолюцію посадової особи, якій адресовано цій рапорт. Крім того особа, якою складено цей рапорт інспектор ОСОБА_4 незважаючи на те, що особисто не спостерігав за рухом транспортного засобу та виявлення порушення п.2.3 «в» ПДР України відбулось за його відсутності, однак це не завадило ухваленню рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.121 ч.5 КУпАП з підстав порушення правил безпеки останнім.

Аналізуючи та оцінюючи наведені докази за матеріалом суд виходить з наступних вимог Закону:

Так, згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, за передання управління транспортним засобом особі, яка знаходиться у стані сп`яніння, а також ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене законодавцем передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, саме: водія транспортного засобу.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок). На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із п.п.7-8,15 розділу III вказаної інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

При цьому, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно з п. 13 Порядку лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Так, висновком КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м.Маріуполь» №577 від 25.10.2020 встановлено, що за результатами застосування алкотеста визначено 1,47%о та зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладнена. (а.с.6)

Слід зазначити, що згідно із п.п. 9-10 Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Аналізуючи відеозапис проведення огляду на виявлення стану спяніння, слід зауважити, що одночасне проведення огляду декількох пацієнтів, вихід лікаря із алкотестором, та звуки його використання за межі кабінету, створюють сумніви у дотриманні законодавчо врегульованого порядку організації та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, з приводу чого, за положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд підлягає визнанню недійсним.

До таких висновків, суд приходить враховуючи відсутність у даному випадку відомостей про здійснення медичним закладом лабораторного дослідження біологічних зразків ОСОБА_1 , що є прямим порушенням із п.п.7-8,15 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, на переконання суду за матеріалом про адміністративне правопорушення, взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, а наявність в його розпорядженні автомобіля, не створює передумов для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відносно нього, саме, як водія транспортного засобу.

Так, надані за матеріалом, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не спростовують твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом в момент виявлення правопорушення, оскільки свідки були залученні пізніше, з метою фіксації відмови водія проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Дослідженням змісту пояснень зазначених осіб встановлено, що вони засвідчили виявлене ОСОБА_1 бажання пройти огляд в наркологічній установі. З приводу керування транспортним засобом, зазначені особи, свідчення не надали.

Суд критично ставиться до наявної в матеріалах постанови серії ЕАМ№ 3338407 від 25.10.2020, складеної поліцейським УПП в Донецькій області Згарою В.О., за ст.121 ч.5 КУпАП. Оскільки, вказана постанова винесена на місці події, не містить пояснень правопорушника, та доказів на підтвердження факту керування ТЗ із недотриманням вимог ПДР України. Форма та електронний порядок її складання, не може стати на заваді дотримання вимог ч.1 ст.268 КУпАП щодо права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ознайомитись з матеріалами справи, та надати пояснення, забезпечуючи своє право на захист. Розгляд справи та ухвалення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, особи, яка перебуває у стані сп`яніння, що не заперечується останньою та об`єктивно підтверджується працівниками патрульної поліції шляхом оголошення відповідних ознак, дає підстави стверджувати про штучний характер вказаної постанови, з переслідуванням єдиної мети - підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Таким чином, за наслідками розгляду матеріалу, залишились не спростованими заперечення ОСОБА_1 відносно того, що він не керував транспортним засобом. Так, переглянутий відеоматеріал не містить інформації про зупинку транспортного засобу на вимогу патрульної поліції, а застосовані правоохоронцями заходи щодо фіксування правопорушення не забезпечили фіксації факту руху ТЗ під керуванням ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладене, суд, тлумачачи всі сумніви на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважає вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведеною належними і допустимими доказами. Відтак, дана справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись статтями 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя : О.Соловйов