П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2647/19

Номер провадження 3/184/22/20

13 січня 2020 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Малашина Ю.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про притягнення громадянки:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м.Салікамськ, Пермської обл., РФ, директора Покровського МКП «РИТУАЛ», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У період з 06.12.2019 року по 12.12.2019 року інспектором праці Іващенко І.І. було проведено перевірку Покровського міського комунального підприємства «РИТУАЛ» (далі - ПМКП «РИТУАЛ»), директором якого є ОСОБА_1 . За наслідками проведеної перевірки складено акт № ДН-4241/268/АВ від 12.12.2019 року та протокол № ДН-3540/268/АВ/П/ПТ від 12.12.2019 року про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи посадовою особою директором ПМКП «РИТУАЛ», відповідальною за додержання законодавства про працю України, 12.12.2019 року допустила невиконання законних вимог з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, пояснивши, що недоліки за наслідком проведеної перевірки усунуто в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище і ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином згідно положень ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею КУпАП.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, та не вправі вийти за межі протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Однак, вбачається, що ОСОБА_1 допустила недотримання роботодавцем порядку оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тобто сформована суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП та підпадають під ознаки вказаного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить норму ст. 6 Конвенції, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім того, звертаю увагу, що відповідно до ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17 червня 2015 року № 413 визначено, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган (особа) чи фізична особа подають повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

На думку суду, неповідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу є триваючим порушенням, проте за умови, що відповідний працівник продовжує працювати. Разом з тим, якщо такий працівник звільняється, роботодавець припиняє здійснювати порушення (виходить з протиправного стану). В результаті цього, 3-місячний строк накладання адміністративного стягнення повинен відраховуватися з моменту такого звільнення (лист Державної служби України з питань праці від 29.04.2016 року №5043/4/4.1-ДП-16).

Відповідно до протоколу №ДН-3540/268/АВ/П/ПТ від 12.12.2019 року про адміністративне правопорушення:

- у січні 2019 року відповідно до наказу № 2 від 30.01.2019 «про прийом на суспільно-корисні роботи», за строковим договором без номеру від 29.01.2019, терміном з 30.01.2019 по 28.02.2019 (відповідно п.п. 1.7 договору), було прийнято на роботу на посаду прибиральника з 30.01.2019 ОСОБА_2 робітником з благоустрою для виконання суспільно-корисних робіт на 120 годин за направленням Філії державної установи «Центр пробації». Повідомлення про прийняття працівника на роботу ПМКП "РИТУАЛ" до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку за встановленою формою до початку роботи не було надано;

- у лютому 2019 року відповідно до наказу № 3 від 01.02.2019 «про прийом на суспільно-корисні робота», за строковим договором без номеру від 31.01.2019, терміном з 31.01.2019 по 28.02.2019 (відповідно п.п. 1.7 договору), було прийнято на роботу на посаду копача з 01.02.2019 ОСОБА_3 робітником з благоустрою для виконання суспільно-корисних робіт на 120 годин за направленням Філії державної установи «Центр пробації». Повідомлення про прийняття працівника на роботу ПМКП "РИТУАЛ" до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку за встановленою формою до початку роботи не було надано;

- у квітні 2019 року відповідно до наказу № 11 від 22.04.2019 «про прийом на суспільно-корисні роботи», за строковим договором без номеру від 22.04.2019, терміном з 22.04.2019 по 30.05.2019 (відповідно п.п. 1.7 договору), було прийнято на роботу на посаду прибиральника кладовища з 01.05.2019 ОСОБА_4 робітником з благоустрою для виконання суспільно-корисних робіт на 120 годин за направленням Філії державної установи «Центр пробації». Повідомлення про прийняття працівника на роботу ПМКП "РИТУАЛ" до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку за встановленою формою до початку роботи не було надано;

- у липні 2019 року відповідно до наказу № 21 від 26.07.2019 «про прийом на суспільно-корисні роботи», за строковим договором без номеру від 26.07.2019, терміном з 26.07.2019 по 09.09.2019 (відповідно п.п. 1.7 договору), було прийнято на роботу на посаду прибиральника кладовища з 01.07.2019 ОСОБА_5 робітником з благоустрою для виконання суспільно-корисних робіт на 120 годин за направленням Філії державної установи «Центр пробації». Повідомлення про прийняття працівника на роботу ПМКП "РИТУАЛ" до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку за встановленою формою до початку роботи не було надано.

Таким чином з моменту вчинення правопорушення та на момент складення акту № ДН-4241/268/АВ від 12.12.2019 року та протокол № ДН-3540/268/АВ/П/ПТ від 12.12.2019 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) має право винести постанову про закриття справи, при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 41 ч. 1, 247, 251, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення ОСОБА_1 , директора Покровського міського комунального підприємства «РИТУАЛ» до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Орджонікідзевський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина