Справа № 216/1277/20
Провадження № 3/216/822/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2020 року старшим інспектором полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Коваленком А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415666 стосовно ОСОБА_1 .

Згідно із цим протоколом 21 лютого 2020 року о 08 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Добровольського в м. Кривому Розі, який в районі буд. № 8, виконуючи маневр правого повороту до буд. № 8 з не відповідного крайнього положення, не переконався в безпечності свого маневру та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пп. 10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні водій ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав і пояснив, що наближаючись до потрібного йому повороту, він приблизно за 15-20 метрів увімкнув покажчик правого повороту, рухаючись при цьому зі швидкістю близько 15-20 км/год., тобто фактично котився. Оскільки поворот для заїзду в ворота домоволодіння достатньо вузький, він взяв трошки лівіше та одразу повернув праворуч, після чого відбувся удар у праві передні пасажирські двері його автомобіля лівою передньою частиною автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 . Перед цим він бачив автомобіль останньої в дзеркало заднього виду, який рухався за ним на невеликий швидкості з дистанцією близько 10-15 метрів. Зіткнення відбулось у світлу пору доби й видимість була чудова. Дорожньої розмітки на тій ділянці дороги майже не видно, але суцільної лінії там точно не має. Перед поворотом він завчасно пригальмував (приблизно за 20 метрів), увімкнув відповідний покажчик повороту та здійснив незначний маневр ліворуч, оскільки дорога досить вузька й не дозволяла здійснити маневр з більш великим радіусом і на більшій швидкості. Вважає, що ним були дотримані всі вимоги ПДР України, які допускають такий маневр. Натомість винною у ДТП вважає саме водія ОСОБА_2 , яка не дотрималась безпечної дистанції, була неуважною та не встигла відреагувати (ні на світлові сигнали гульмування його автомобіля перед маневром, ні на світловий покажчик відповідного повороту), оскільки, ймовірно, відволіклась на мобільний телефон, з яким у руках вийшла одразу після зіткнення. Також зазначив, що оскільки його автомобіль фактично перегородив смугу руху, він трохи від`їхав в сторону. Наразі розуміє, що переставити автомобіль було його помилкою, бо тоді б в поліції взагалі не було сумнівів у винуватці ДТП.

Допитана в судовому засіданні водійка ОСОБА_2 пояснила, що вона рухалась позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з дистанцією приблизно 10-12 метрів, її швидкість була близько 30-35 км/год., а видимість чудова. Перед здійсненням маневру ОСОБА_1 будь-якого покажчика повороту не вмикав і не пригальмовував. Вважає, що останній повинен був якимось чином попередити про такий маневр, пригальмувати та потихеньку заїхати, тоді б вона його об`їхала. Вона погоджується, що на тій ділянці дуже вузька дорога і по іншому, без виїзду на зустрічну смугу, там дійсно не заїхати до подвір`я. Розуміє, що насправді ОСОБА_1 так вчинив не навмисно, а допустив такий маневр на вузькій дорозі через недбалість. Побачивши незрозумілий для неї маневр, вона одразу почала гальмувати, але не встигла зупинитись і в`їхала лівою передньою частиною свого автомобіля в передні праві (пасажирські) двері автомобіля ОСОБА_1 , який стояв перпендикулярно її автомобілю. Допускає, що ОСОБА_1 гальмував перед поворотом, але вона цього не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який був пасажиром автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 і очевидцем пригоди, пояснив, що він сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля праворуч від водія. Видимість була гарна, перед маневром вони рухались зі швидкістю близько 20 км/год., ОСОБА_1 завчасно увімкнув покажчик правого повороту, потім пригальмував і потихеньку почав повертати праворуч, при цьому на зустрічну смугу вони не виїжджали. У той час, коли передні колеса їхнього автомобіля вже проїхали бордюр, він відчув удар в його двері. Перед цим жодних звуків гальмування він не чув, їх не було взагалі. На його думку, ОСОБА_2 рухалась зі швидкістю близько 60 км/год., оскільки удар був такої сили, що навіть поріг в автомобілі вм`яло. Після зіткнення ОСОБА_2 вийшла зі свого автомобіля одразу з телефоном в руках, скоріш за все відволіклась на нього, тому й не встигла відреагувати на їхній маневр і пригальмувати чи об`їхати. Оглянувши пошкодження автомобілів, ОСОБА_2 почала вибачатися за те, що в`їхала в них. Після цього ОСОБА_1 трохи від`їхав, щоб не перекривати дорогу, а ОСОБА_2 - викликала поліцію. Решту спілкування після ДТП він детально не пам`ятає, але те, що ОСОБА_2 вибачалась за свої дії це точно.

Представник ОСОБА_1 адвокат Іоаніді Д.С. в судовому засіданні зазначив, що за фактичними обставинами дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями її учасників та наявними в справі матеріалами ОСОБА_1 діяв з дотриманням вимог ПДР України, оскільки рухався з дозволеною швидкістю, завчасно увімкнув покажчик відповідного повороту, пригальмував і здійснив поворот, тобто його маневр був очевидним для інших учасників дорожнього руху. Натомість дії водія ОСОБА_2 навпаки переконливо свідчать про порушення саме останньою вимог ПДР України, яка не дотрималась безпечної дистанції, тому й не встигла відреагувати, хоча бачила, що автомобіль попереду неї повертає праворуч. При цьому, навіть якщо ОСОБА_1 і було здійснено певний маневр, то це було з мінімальним відхиленням від відповідного крайнього положення та в межах своєї смуги руху. Водночас звернув увагу на те, що під час цієї пригоди автомобіль ОСОБА_1 рухався з мінімальною швидкістю, оскільки інакше здійснити зазначений поворот неможливо. Однак ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала на всі попереджувальні сигнали ОСОБА_1 і маневр останнього, проявила неуважність до дорожньої обстановки та не вжила належних заходів для уникнення ДТП, зокрема зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди.

Викликані в судове засідання інспектори поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5 для з`ясування обставин визначення ними винуватця ДТП і складання протоколу про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_1 - не з`явились, хоча про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 і представника ОСОБА_1 адвоката Іоаніді Д.С., всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам і наданим учасниками судового засідання поясненням, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується ЄСПЛ при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом положень ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, що узгоджується з відповідною практикою ЄСПЛ.

При цьому за положеннями КУпАП обов`язок щодо належного складання протоколу про адімністративне правопорушення та надання відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка уповноважена на оформлення матеріалів справи про адміністратвне правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415666 21 лютого 2020 року о 08 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi ASX» по вул. Добровольського в м. Кривому Розі, виконав маневр правого повороту до буд. № 8 не з відповідного крайнього положення, не переконавшись перед цим у безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР України та здійснення зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом п. 10.4 ПДР України передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою

Водночас вимогами пункту 10.6 ПДР України дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

При цьому п. 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно із пунктом 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

- безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

- безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

- дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

- дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- крайнє положення на проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги);

- небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

- перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

- смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Крім того, пунктами 1.3, 1.4 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Разом з тим пунктом 2.3б ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Судом встановлено, що відповідно до первинних письмових пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, перед ДТП остання рухалась за спідометром зі швидкістю 30 км/год., якомога ближче до правого краю проїзної частини, приблизно 0,5 метра від бордюра. Автомобіль «Mitsubishi ASX» рухався попереду неї на дистанції приблизно 10-15 метрів, який потім виїхав на смугу зустрічного руху без увімкнення покажчика повороту. Відстань між ними скорочувалась через те, що вона рухалась без зміни напрямку руху з тією ж швидкістю. На мінімальній відстані між їхніми автомобілями «Mitsubishi ASX» різко повернув праворуч і допустив скорочення інтервалу та зіткнення з її автомобілем. Побачивши перешкоду після його різкого повороту праворуч, вона вжила всіх заходів для запобігання зіткненню, застосувавши різке гальмування. Однак уникнути зіткнення не вдалося та її автомобіль лівою передньою частиною (біля лівої фари) зіткнувся з правими передніми боковими дверима другого учасника ДТП. Після її зупинки автомобіль «Mitsubishi ASX» проїхав далі та став попереду її автомобіля. Після зіткнення вона також проїхала приблизно 0,5 метра, не змінюючи напрямок руху, оскільки в неї удар був з лівого боку.

Згідно із первинними письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, перед ДТП останній рухався на автомобілі з одним пасажиром зі швидкістю близько 15 км/год., на другій передачі, по вологому асфальтному покриттю проїзної частини в крайній правій смузі, у світлий час доби з увімкненими ходовими огнями. Смуги руху визначались дорожньою розміткою, яку було погано видно. Видимість складала близько 2 км з місця водія та не обмежувалась. Самопочуття було чудове, від керування не відволікався. Позаду нього рухався автомобіль з дистанцією близько 10 м. Увімкнувши покажчик правого повороту, він прийняв трохи лівіше (для заїзду в ворота приватного будинку) і почав маневр в`їзду в поворот. У цей момент автомобіль, який рухався позаду зі швидкістю близько 30-40 км/год., врізався в його передні праві двері. Винним у ДТП вважає водія автомобіля, який їхав позаду нього та вдарив його автомобіль, через недотримання дистанції та неуважність останнього.

За наявною в справі схемою місця ДТП судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась у світлий час доби, на мокрому покритті проїзної частини, у хмарну погоду 21 лютого 2020 року о 08.25 год. біля будинку № 8 на вул. Івана Добровольського в Центральному-Міському районі м. Кривого Рогу за участю автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 з одним пасажиром та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

У схемі місця ДТП зафіксовано, що ширина вул. Івана Добровольського становить 7,5 метрів, зіткнення сталось на відстані 2,35 метра від правого краю проїзної частини (за напрямком руху автомобілів), маневр автомобіля «Mitsubishi ASX» (позначено як поворот) відбувся приблизно з середини проїзної частини. Вулиця Івана Добровольського має дві смуги руху в протилежних напрямках, тобто по 3,75 метра на кожну, позначені дорожньою розміткою, яку майже не видно, що підтверджується відсутністю в схемі відповідної відмітки про її наявність і фототаблицею.

Однак ширина заїзду з дороги до прилеглої території з метою визначення можливості виконати поворот з відповідного крайнього положення інспектором поліції в схемі місця ДТП не зафіксована. Водночас із доданої до схеми фототаблиці випливає, що ширина воріт для заїзду до подвір`я становить близько 3-х метрів, тобто є достаньо незначною.

Таким чином, водій ОСОБА_1 почав виконувати безпосередньо маневр правого повороту на відстані приблизно 3,75 метра від правого краю проїзної частини, що не в повній мірі відповідає ознакам відповідного крайнього положення.

Проте, з огляду на встановлену ширину заїзду, пояснення учасників справи, наданих в судовому засіданні, та визнання водієм ОСОБА_2 факту, що виконати вказаний поворот з відповідного крайнього положення в тих дорожніх умовах дійсно неможливо, суд дійшов переконливого висновку, що дії водія ОСОБА_1 за встановлених обставин відповідали вимогам п. 10.6 ПДР України, які дозволяють відступити від вимог п. 10.4 цих Правил.

Отже, порушення вимог п. 10.4 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 судом не встановлено.

Крім того, згідно з первинними письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, останній почував себе чудового, від керування не відволікався, спостерігав за дорожньою обстановкою та бачив автомобіль, який рухався позаду нього зі швидкістю близько 30-40 км/год. У судовому засіданні ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення та наполягав на тому, що бачив автомобіль ОСОБА_2 , який рухався за ним приблизно з його швидкістю та на відстані близько 15 метрів.

Оцінюючи наведені пояснення ОСОБА_1 з точки зору їх достовірності, суд бере до уваги, що вони майже повністю співпадають з поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , зокрема щодо швидкості руху обох автомобілів і дистанції між ними, тому визнає їх такими, що відповідають дійсності.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що протилежні твердження водія ОСОБА_2 про неуважність водія ОСОБА_1 , який не бачив її автомобіля через халатність, є лише припущеннями останньої, які не знайшли свого підтвердження за наявними в справі доказами та спростовуються поясненнями ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_3 .

Також суд критично оцінює пояснення водія ОСОБА_2 щодо відсутності сигналів гальмування на автомобілі під керування водія ОСОБА_1 через їх суперечливість.

Крім того, пояснення водія ОСОБА_2 щодо неподання водієм ОСОБА_1 перед маневром сигналу світлового покажчику повороту спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, за яким порушення такої вимоги ПДР України останньому в вину не ставиться.

При цьому суд враховує, що решта пояснень всіх учасників щодо обставин указаної пригоди майже повністю збігаються, зокрема, щодо швидкості руху автомобілів, дистанції між ними, складності маневру водія ОСОБА_1 тощо.

Отже, за встановлених фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 , здійснюючи з дотриманням ПДР України маневр правого повороту, відповідно до вимог п. 1.4 ПДР України правомірно розраховував на те, що й водій ОСОБА_2 , яка рухалась позаду нього, також буде дотримуватись вимог цих Правил.

Однак, оцінюючи відповідність дій водія ОСОБА_2 ПДР України, суд вважає, що в даній конкретній дорожній ситуації дії останньої не в повній мірі відповідали вимогам пунктів 2.3б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на наведене порушення вимог п. 10.1 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 судом також не встановлено.

Таким чином, сукупність наявних у справі та досліджених судом доказів переконливо свідчить про те, що дії водія ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, і він технічно не мав можливості уникнути зіткнення транспортних засобів. При цьому пояснення водія ОСОБА_2 щодо обставин цієї ДТП спростовуються зібраними в справі доказами.

Водночас суд бере до уваги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 оформлені в такий спосіб, який викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, за диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Однак указаний протокол не містить такої кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП як спричинення пошкоджень транспортних засобів.

Разом з тим за встановлених в судовому засіданні фактичних обставин цієї ДТП, що не заперечуються її учасниками та повністю підтверджується наявними в справі доказами, а саме за напрямками руху автомобілів, їхнім геометричним розташуванням один до одного на місці зіткнення та характером пошкоджень транспортних засобів, в діях водія ОСОБА_1 відсутня така ознака об`єктивної сторони правопорушення як «здійснив» зіткнення, яка передбачає активну поведінку та виражається в цілеспрямованому русі на певний об`єкт, що у даному випадку характерно саме діям водія ОСОБА_2 , а діям ОСОБА_1 «допустив».

Крім того, судом встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась 21 лютого 2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 26 лютого 2020 року, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо строку його оформлення, який спливає після 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. При цьому в матеріалах справи містяться пояснення обох учасників ДТП, які відібрані в них інспектором поліції 21 лютого 2020 року, тобто одразу після пригоди. Водночас у наявному в справі рапорті інспектора поліції відсутні відповідні відомості про обставини (об`єктивні причини), які перешкоджали складенню такого протоколу протягом визначеного законом строку.

Також суд звертає увагу на недоліки вказаної схеми місця ДТП, яка не містить відомостей про серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення, до якого вона додається, а також про порушені пункти ПДР України за ст. 124 КУпАП та особу відповідного водія.

При цьому за змістом статей 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені в протоколі про таке правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва про Росії», серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Сукупність наведених обставин свідчить про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 124, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Онопченко