Справа №461/9447/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу від 09 листопада 2020 року о 01 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 44 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога №000958 від 09.11.2020 року. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9А Правил дорожнього руху.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні заперечив. Зазначив, що 09.11.2020 року о 01.40 год. його автомобіль марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівника патрульної поліції на вул.Городоцькій, 44 у м. Львові. У працівників поліції виникла підозра про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідало дійсності, саме тому він не заперечував проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у КНП ЛОР «ЛОМПЦ та ТУ». Згідно із висновком медичного огляду №000985 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. З результатами медичного огляду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не погодився, зазначив, що було грубо порушено процедуру проходження медичного огляду, а саме: не відбирались зразки крові чи слини, жодні лабораторні дослідження не проводились. Натомість, було проведено дослідження за допомогою технічного пристрою «Drager», з результатами якого він повністю не згідний. Крім того, у висновку №000985 від 09.11.2020 року, який складений лікарем із використанням спеціальних технічних засобів «Drager», не вказано кількість алкоголю в проміле. У зв`язку із чим, просить провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, з огляду на наступне.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції або в разі незгоди з його результатами, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності до п.3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Встановлено, що суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема не вказано, які саме у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до Висновку КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр провенції та терапії узалежнень» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000985 від 09.11.2020 року, ОСОБА_1 направлений на огляд поліцейським взводу 2 роти батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Голубець Ю.І. 09.11.2020 року о 02 год. 17 хв., огляд проведено лікарем ОСОБА_2 . Висновок медичного огляду - ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, в порушення вимог п.7 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у висновку №000985 від 09.11.2020 року не зафіксовано цифровий показник кількості проміле алкоголю у крові. Відтак встановити, чи перевищує граничну норму у 0, 2 проміле алкоголю у крові ОСОБА_1 неможливо.

Крім того, згідно із п. 12 Розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук. Кров також може використовуватись для дослідження біологічного середовища, однак лише у тому випадку, коли в обстежуваної особи неможливо взяти зазначені зразки біологічних середовищ.

Всупереч наведеним нормам щодо процедури проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, у ОСОБА_1 біологічні зразки чи зразки крові не відбирались і лабораторні дослідження не проводились.

На підставі п. 22 розділу ІІІ даної Інструкції, огляд проведений з порушенням встановлених нею правил, вважається недійсним.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299. Відповідно до п.5. розділу II цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Як вбачається з відеозапису №1084, долученого до матеріалів справи поліцейськими безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилась. Наявний у матеріалах справи відеозапис фіксує лише спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , а також алгоритм дій по складенню протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №193341 від 09.11.2020 року. Фрагменти відеозаписів на яких відображено спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 є порушенням норм, передбачених вищевказаною Інструкцією, оскільки таке спілкування мало б бути зафіксовано безперервно.

Зміст вказаних записів об`єктивно не підтверджує відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. За таких умов зазначені відеозаписи є недопустимими доказами.

Окрім цього, до матеріалів справи не долучено лог-файл з нагрудної камери відео реєстратора працівників поліції, що також є свідченням того, що запис вівся з перериванням, що є безпосереднім порушенням вимог закону.

Таким чином, відеозаписами №393110, №543210 №553210, №175710, №212010, не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, під час проведення відеозйомки, поліцейськими було порушено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 у зв`язку з чим, відеозаписи, наявні в матеріалах справи не можуть слугувати доказами вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них,затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016№ 100,після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, де вказано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №193341 від 09.11.2020 року, відсутні відомості про свідків адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, не надано інших доказів, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019року в справі №536/1703/17,адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.7, ч.1 ст.130, ст.ст.247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

.

Суддя Юрків О.Р.