Справа № 177/1409/20
Провадження № 3/177/627/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Соломатіної О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шелудько А.О., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка народилася в м. Апостолове Дніпропетровської області,

працюючої на посаді спеціаліста з земельних питань другої категорії

Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2020 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи про адміністративне парвопоуршення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 працюючи на посаді спеціаліста з земельних питань другої категорії Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, маючи 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 7 категорії посад, відповідно будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень пов`язаних з корупцією, вчинила правопорушення за таких обставин.

22.06.2020 до голови Веселівської сільської ради Криворізького району, з письмовою заявою звенулася ОСОБА_2 , яка доводиться дочкою ОСОБА_1 , в своїй заяві просила виділити їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га.

Розгляд цієї заяви письмово було доручено головою Веселівської сільської ради спеціалісту з земельних питань ОСОБА_1., яка вивчивши планово-картографічні матеріали та встановивши наявність вільної земельної ділянки, яку можливо було виділити ОСОБА_2 , згідно п. 2.6. посадової інструкції, винесла на розгляд 31-ї сесії Веселівської сільської ради проект рішення «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства».

Оскільки ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , тобто близькою особою в розумінні абз. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», у неї виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її приватним інтересом, обумовленим родинним зв`язком з гр. ОСОБА_2 та її посадовими повноваженнями, як спеціаліста з земельних питань другої категорії Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетрвоської області, що вплинуло на її об`єктивність на неупередженість при розгляді письмового звернення гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним майновим інтересом, зумовленим перебуванням з гр. ОСОБА_2 у близьких родинних стосунках, а суперечність між її приватним інтересом та здійсненням службових повноважень пов`язана з розглядом останньою, як посадовою особою місцевого самоврядування, письмового звернення ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ОСОБА_1 до голови Веселівської сільської ради з повідомленням про наявний у неї реальний конфлікт інтересів та прохання його врегулювання не зверталася.

ОСОБА_1 в ході судового засідання вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, суду пояснила, що вона дійсно є землевпорядником Веселівської сільської ради Криворізького району. ОСОБА_2 є її дочкою, яка має власну родину, але продовжує проживати в її будинку, оскільки не має іншого житла. 22.06.2020 ОСОБА_2 реалізувала своє право, гарантоване кожному громадянину України, на отримання 2 га землі для ведення особистого селянського господарства. Її донька подала до сільської ради відповідну заяву, яка після розгляду сільським головою, з резолюцією про підготовку проекту рішення була передана їй, для підготовки проекту відповідного рішення, що є її безпосереднім посадовим обов`язком як спеціаліста з земельних питань. Після цього, вказаний проект рішення підлягав вивченню, попередньому розгляду постійною комісією сільської ради з земельних питань, яка готувала свій висновок з цього питання, а вона лише оголошувала вказаний проект рішення на сесії ради, після чого проходилася процедура голосування, учасником якої вона не є. ОСОБА_1 надала суду докази в підтвердження вказаних обставин.

Зазначала, що в умовах реального конфлікту інтересів не перебувала, оскільки готувала лише проект рішення, за резолюцією сільського голови, який вивчався та попередньо розглядався відповіданою комісією, а потім розглядався з прийняттям відповідного рішення на сесії депутатів сільської ради, якими і приймалося відповідне рішення з вказаного питання. Пояснювала, що між тим, що ОСОБА_2 її донька та її службовими повноваженнями не було жодної суперечності, оскільки вона просто виконувала свою роботу за посадою, як і по решті заяв інших громадян, а відповідно не було і впливу такої суперечності на вчинювані нею дії.

Захисник ОСОБА_1. в ході судового засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та доповнюючи її зазначав, що остання не мала реального конфлікту інтересу у вказаній ситуації, вона виконувала свої безпосередні посадові обов`язки, не виконати які не мала права, оскільки є єдиним спеціалістом з земельних питань вказаної сільської ради. В її посадові обов`язки фактично входила лише технічна робота по перевірці наявності вільних земель за формою 6-зем, після чого вона набирала текст проекту рішення, зміст якого від неї не залежав, оскільки підготовка проекту рішення проводилася за резолюцією голови сільської ради, після чого текст проекту розглядала постійна комісія з земельних питань, готуючи свій висновок по даному проекту рішення, зокрема щодо винесення його головою сільської ради на розгляд чергової сесії ради. Сама ОСОБА_1 лише зачитувала проект рішення на сесії, який виносився на неї сільським головою.

Прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Соломатіна О.В. в ході судового засідання пояснювала, що в діях ОСОБА_1 наявний реальний конфлікт інтересів, про який вона повинна була повідомити керівника. Однак, суть суперечності між посадовими обов`язковими ОСОБА_1 та вчиненими нею діями щодо підготовки проекту рішення та його оголошення на сесії ради прокурор перед судом не довела, як і впливу такої суперечності на вчиненювані ОСОБА_1 дії, при виконанні нею своїх посадових обов`язків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Під час розгляду справи встановлено, що згідно розпорядження Веселівського сільського голови № 5/1-к від 13.07.2017 «Про переведення ПОМС ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на інші посади», з 13.07.2017 ОСОБА_1 переведена з посади спеціаліста землевпорядника сільської ради на посаду спеціаліста ІІ категорії з земелених питань Веселівської сільської ради (а.с. 28).

Розпорядженням Веселівського сільського голови № 1-к від 16.01.2018 ОСОБА_1 присвоєно 13 ранг сьомої категорії посадової особи місцевого самоврядування (а.с. 29).

Згідно посадової інструкції спеціаліста-землевпордника Веселівської сільської ради, спеціаліст земелевпордник відноситься до категорії спеціалістів та є посадовою особою місцевого самоврядування. Посада відноситься до сьомої категорії посадової особи місцевого самоврядування. Спеціаліст землевпорядник підпорядковується безпосередньо сільському голові. Виконує рішення сільської ради та виконавчого комітету, службові доручення сільського голови та начальника районного відділу земельних ресурсів в межах їх повноважень, що регулюють питання земельних відносин.

Розділом 2 вказаної посадової інструкції, визначено завдання та обов`язки спеціаліста-землевпорядника сільської ради, серед яких п. 2.6 - готує та вносить на розгляд ради пропозиції та проекти рішень щодо: встановлення ставок орендної плати, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у власність або тимчасове користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Як слідує з рішення Веселівського сільського голови № 356-XXXVI/VII від 12.12.2019, яким затверджено структуру та чисельність апарату Веселівської сільської ради 7 скликання, в штаті вказаної сільської ради ради лише одна посада спеціаліста з земельних питань, яку займає ОСОБА_1

22.06.2020 на ім`я Веселівського сільського голови ОСОБА_4 надійшла заява ОСОБА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про виділення їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 34).

Як слідує зі змісту вказаної заяви, вона була розглянута сільським головою, який наклав на неї резолюцію « ОСОБА_1 на сесію с/р» (а.с. 34).

Як вказувала в ході судового засідання ОСОБА_1 , в її посадові обов`язки входила саме перевірка, на підставі вказаної заяви, наявності вільної земельної ділянки та підготовка проекту рішення. Вказані обставини перед судом не спростовано, оскільки посадова інструкція ОСОБА_1 не містить даних щодо наявності у неї повноважень на прийняття певного рішення за результатами розгляду заяв громадян з земельних питань.

Згідно рішення Веселівської сільського сільського голови ОСОБА_4 , в сільській раді утворено постійні комісії Веселівської сільської ради, з тому числі з питань землекористування, до повноважень яких, згідно регламенту Веселівської сільської ради відноситься попередній розгляд проектів програм з різних питань, які виносяться на розгляд ради, підготовка висновків і рекомендацій з цих питань. Згідно переліку Постійних комісій, затвердженого рішенням Веселівської сільської ради від 06.11.2015 № 8-І/ VI, ОСОБА_1 не є членом комісії з питань землекористування.

Як слідує з висновку та рекомендації від 10.07.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 », на спільному засіданні постійної комісї з питань землекористування, благоустрою, соціальної політики, законності та правопорядку, комісія дійшла висноку про підтримання вцілому проекту рішення та рекомендувала голові сільської ради винести вказане рішення на розгляд чергової сесії сільської ради.

Згідно з протоколом ХХХІ сесії VII скликання від 10.07.2020, заслухавши землевпорядника ОСОБА_1 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 », депутати прогосували з вказаного питання, вирішили затвердити вказане рішення (а.с. 17-22), у зв`язку з чим було видано рішенням № 420-ХХХІ/ VII від 10.07.2020, за підписом Веселівського сільського голови ОСОБА_4 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ».

Як слідує з матеріалів справи, в вину ОСОБА_1 ставиться те, що вона будучи суб`єктом на якого поширюються положення Закону «Про запобігання корупції», не повідомила голову сільської ради про перебування в умоваї реального конфлікту інтересів, зумовленого суперечністю між її приватним інтересом, обумовленим тим, що ОСОБА_2 є її донькою, та її посадовими повноваженнями як спеціаліста з земельних питань, яка впливала на її об`єктивність та неупередженість при розгляді письмового звернення гр. ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до вказаної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а під реальним конфліктом інтересів у цій статті, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів містить ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р. А. , щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Відповідно до п. «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, серед інших, є посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП настає за умови неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї саме реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються положення Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, адже вона працюючи на посаді спеціаліста з земелених питань Веселівської сільської ради є посадовою особою місцевого самоврядування, якій присвоєно 13 ранг сьомої категорії посадових осіб місцевого самоврядування.

Також суд приходить до висновку, що у питанні отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , ОСОБА_1 мала певний приватний інтерес, оскільки фактично її донька набувала земельну ділянку. Однак, перед судом не доведено, що вказаний інтерес був майновим, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_2 є повнолітньою особою, яка має власну сім`ю, а тому набуття нею земельної ділянки створювало майновий інтерес для неї, а не для ОСОБА_1 .

Разом з тим, як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину неповідомлення про реальний конфлікт інтересів, що проявився в суперечності між її приватним інтересом, обумовленим родинним зв`язком з дочкою, та її посадовими повноваженнями як спеціаліста з земельних питань, при розгляді письмового звернення ОСОБА_2 , яка нібито впливала (суперечність) на її об`єктивність та неупередженість при розгляді письмового звернення ОСОБА_2 .

Разом з тим, дослідивши зміст посадової інструкції ОСОБА_1 , суд не встановив наявність у неї посадових повноважень на розгляд письмових звернень громадян, в тому числі з земельних питань, та прийняття за ними певних рішень.

Відповідно до п.1.4, 2.6 її посадової інструкції, ОСОБА_1 будучи підпорядкованою безпосередньо сільському голові, мала готувати та вносити на розгляд ради пропозиції та проекти рішень, які в послідуючому розглядалися радою, за результатами чого приймалося рішення.

Натомість, як слідує зі змісту заяви ОСОБА_2 , вказана заява була розглянута безпосередньо сільським головою ОСОБА_4 , який зазначив на заяві резолюцію, тобто чітку вказівку ОСОБА_1 щодо підготовки проекту на сесію. З вказаного слідує, що сама ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 не розглядала, повноважень на її розгляд не мала, а лише виконувала свої безпеседерні обов`язки, як спеціаліста з земельних питань, по підготовці проекту рішення за вказаною заявою для розгляду його на сесії, де депутати приймають за ним відповідне рішення. Більш того, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є єдиним спеціалістом з даного профілю сільської ради і покладення її обов`язків на іншу особу не можливе. З протоколу сесії слідує, що ОСОБА_1 була доповідачем по всіх земельних питаннях, фактично зачитуючи тексти проектів рішень, що отримали висновки постійної комісії та виносилися головою сільської ради на розгляд сесії (а.с. 18-22).

У зв`язку з чим, виходячи з недоведеності перед судом наявності у ОСОБА_1 служових повноважень щодо безпосереднього розгляду заяви ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про недоведеність існування суперечності між її приватним інтересом та службовими повноваження. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому саме полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та наявними в неї повноваженнями щодо підготовки проектів рішень до розгляду сесією.

Що стосується такої обов`язкової складової реального конфлікту інтересу, як вплив суперечності між приватним та службовим інтересами на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень, то вказана складова взагалі не знайшла свого відображення у протколі про адміністартивне правопорушення, який містить лише зазначення, що така суперечність вплинула на об`єктивність та неупередженість ОСОБА_1 при розгляді письмового звернення, однак в чому знайшов свій вираз вказаний вплив, в протоколі не розкрито. Не доведено вказаної складової перед судом і в судовому засіданні.

Відповідно, перед судом не доведено існування реального конфлікту інтересів, про який мала б повідомити ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Відповідно до ч.1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою наступає лише за умови неповідомлення суб`єктом про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Оскільки факт наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів перед судом не доведено, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 172-7, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено та оголошено о 15:10 год 11.12.2020.

Суддя М.В.Березюк