ПОСТАНОВА
13 січня 2020 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяМакаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лихосенко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжяоб`єднану справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст. 124-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
03.12.2019 року о 09 год. 56 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Рекордна, 18, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo FSO Lanos TF69Y», державний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не впевнився в безпеці, не витримав безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає.
Крім того, 03.12.2019 року о 09 год. 56 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Рекордна, 18, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo FSO Lanos TF69Y», державний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди місця пригоди залишив, чим порушив п.п. 10.1., 13.1. 2.10. а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину в інкримінованих його адміністративних правопорушень визнав та підтвердив обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, суд приходить до наступного висновку.
Статті 124 та 122-4 КУпАП передбачають відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. За залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно досліджених матеріалів справи, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 266300, та серії ДПР18 № 365641, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оглянувшими фотокартками.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.
За викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, оскільки, ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Як передбачено ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
З урахуванням санкцій ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідності зі ст. 33 КУпАП враховуються характер вчинених ним правопорушень, які представляють підвищену небезпеку для оточуючих, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, наявність встановленої обставини, що пом`якшує покарання, а саме щири каяття та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, тощо.
Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи встановлені обставини та особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накласти на нього, відповідно до ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виховання й запобігання вчиненню нових правопорушень.
Накладення на ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає такими, що не будуть відповідати характеру вчинених правопорушень, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ступеню його вини.
Крім того, відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 279, 283-285, 294 КУпАП, суд,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. у дохід держави.
Роз`яснити ОСОБА_1 ,що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров