Провадження № 33/801/251/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав лише 02.03.2020, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі, оскільки він не отримував повістки про виклик до суду.

В судове засідання правопорушник не з`явився. Через свого представника адвоката Присяжнюка О.Г. подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що перебуває в хворобливому стані і знаходиться за межами міста.

Крім того вказав на звернення Ради суддів України з проханням щодо утримання громадян від участі в судових засіданнях, якщо у них є ознаки вірусного захворювання, а також її рекомендації в період з 16.03.2020 року до 03 квітня 2020 року роз`яснення громадянам можливості відкладення розгляду справ, в зв`язку із карантинними заходами.

Адвокат Присяжнюк О.Г. про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суддя, враховуючи те, що правопорушником ОСОБА_1 не було надано суду доказів на підтвердження факту його хвороби, яка б перешкоджала йому заявитись в судове засідання, вважає, що причини його неявки в судове засідання не є поважними.

Крім того, суд зазначає, що рекомендації Ради суддів України щодо права громадян на подання заяв про відкладення розгляду справи стосувались періоду з 16.03.2020 до 03.04.2020 року.

Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, суддя вирішила розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, з постановою ОСОБА_1 ознайомився 02.03.2020, що підтверджується розпискою (а.с. 22). Відповідно до конверта скаржник направив до суду апеляційну скаргу 16.03.2020 (а.с. 35).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167569 від 18.12.2019, ОСОБА_1 , 18.12.2019 о 15 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе керував транспортним засобом Део Сенс д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже доводи апеляційної скарги щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення інформації щодо ознак наркотичного сп`яніння та про відмову у проходженні медичного обстеження саме на наркотичне сп`яніння є вигаданими та безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2); наявними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4); рапортом лейтенанта поліції Крупенкова В.М. (а.с. 5) та довідкою про не притягнення скаржника до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

За таких обставин, оскільки за змістом ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Тому суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі про те, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Доводи скаржника про те, що в протоколі не відображено, що відмова від огляду відбулась у закладі охорони здоров`я, як то передбачає ст. 266 КУпАП, не заслуговують на увагу. Оскільки правопорушник до медичного закладу не доставлявся , в зв`язку з фактичною відмовою від такого обстеження.

Вказані доводи скаржника в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Тому суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 , що він не ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а не розумів, що від нього вимагають працівники поліції, і наслідки своїх дій, суддя вважає не обґрунтованими, оскільки розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорущення.

Суддя апеляційної інстанції вважає також безпідставними доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів перебування його в стані наркотичного сп`яніння, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, скаржник не довів належними та допустимими доказами неможливість проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції під час зупинки його транспортного засобу.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що правопорушник не заперечив факт відмови від проходження медичного обстеження.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, так як не отримував повістки та не було відомо про справу, внаслідок чого не мав можливості приймати участь під час розгляду справи в суді, суддя вважає також необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово викликав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи за адресою вул. Кібальчеча 19, м. Вінниця, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. Вперше судова повістка поверталась на адресу суду із відміткою інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с. 10-11). Однак вдруге скаржник отримав повістку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з особистим підписом скаржника (а.с. 13).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника, однак ОСОБА_1 , не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у суді, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Будь яких заяв від правопорушника про причини його неявки чи будь-якої уповноваженої на це особи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відтак розгляд судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не впливає на склад адміністративних правопорушень.

Тому доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення.

Суддя апеляційного суду відмовляє в клопотанні скаржника у досліджені нових доказів, а саме допиті свідків та працівника поліції , зв`язку з відсутністю підстав, визначених ч.7 ст. 294 КУпАП.

ОСОБА_1 не надав апеляційному суду доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Про розгляд справи судом першої інстанції правопорушник був повідомлений, клопотання про виклик свідків та працівника поліції до суду не заявляв.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко