Справа№718/897/20
Провадження№3/718/383/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26 січня 2010 року, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, - за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 454977 від 05.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за порушення вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, останньому ставиться у провину те, що він 05.05.2020 року о 10 год. 30 хв. в с. Лашківка, керував автомобілем Volkswagen GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння, а саме блідність, почервоніння лиця, тріщені капіляри червоних очей. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога Кіцманської ЦРЛ.

У судовому засіданні 07.07.2020 ОСОБА_1 підтримав скеровані раніше 16.06.2020 до суду пояснення. Вказав на те, що наркотичних засобів чи заборонених речовин не вживав. Вказував про це працівникам поліції, а також лікарю. Не погоджувався із пройденим тестом, просив, щоб провели повторний огляд.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідній точності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 454977 від 05.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останньому ставиться у провину керування 05.05.2020 року о 10 год. 30 хв. в с. Лашківка автомобілем Volkswagen GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху.

На доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівники поліції долучають ряд документів, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №222 від 05 травня 2020 року.

Однак, суд критично оцінює такі докази, зважаючи на наступне.

Так, з наданого суду диску із відеозаписами події від 05.05.2020 вбачається, як о 10 год. 24 хв. ОСОБА_1 , проходить огляд у лікаря нарколога в медичному закладі, лікар робить скринінг сечі. При цьому, біологічний матеріал перебуває весь час в розпечатаному вигляді.

Спочатку лікар вказує на те, що «нічого немає», а через декілька секунд, вказує, що помилилася, і ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Разом із тим, сам ОСОБА_1 не погоджується із проведеним тестом та вказує на те, що результат помилковий, а він не може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, оскільки заборонених речовин не вживає.

Поряд із цим, йому не пропонують повторно пройти тестування, а лише вказують на можливість оскарження такого тестування у майбутньому.

Жодних ознак наркотичного сп`яніння при цьому ані лікар, ні працівники поліції не називають.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не погоджується із результатом лікар лише вимірює тиск, та проводить загальні тести.

Відповідно п. 15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Таким чином, за відсутності результатів лабораторного дослідження щодо перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду, неможливо складати висновок щодо перебування особи в стані сп`яніння.

Медичний огляд повинен проводитись за наявності направлення. Огляду підлягають лише водії транспортного засобу. Зупинка співробітником поліції транспортного засобу повинна мати правові підстави, це ж стосується й направлення водія на медогляд.

Згідно вимог п.6 Порядку, а також п.п. 8, 12 Інструкції № 1452, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Разом із тим, слід зазначити, що всі надані докази у справі містять суперечності щодо часу керування автомобілем та проходження медичного огляду. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, час керування транспортним засобом вказано 10 год. 30 хв. При цьому, згідно долученого відеозапису події, вже о 10 год. 24 хв. ОСОБА_2 перебуває у лікаря та вже завершує сам огляд. А згідно даних письмового висновку за результатами огляду, такий складено лікарем об 11 год. 20 хв.

В даному випадку суд позбавлений можливості, враховуючи розбіжності в часі, перевірити дотримання вимог ст. 266 КУпАП, яка передбачає двохгодинний період, протягом якого особа може проходити медичний огляд на стан сп`яніння і такий огляд вважався б дійснм, а відтак належним доказом по справі.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, з огляду на зазначені суперечності при проведенні тестуванні та оформленні адміністративних матеріалів, суд вважає вказаний вище висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №222 від 05 травня 2020 року неналежним доказом.

Крім того, відеофіксація, яка здійснюється поліцейськими, може бути одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. Однак, у відповідності до п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, із долученого відеозапису неможливо встановити ні момент зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , ні ознаки сп`яніння, ні порядок направлення на відповідний медичний огляд. А також, відповідно послідуюче відсторонення останнього від керування транспортним засобом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 4.1Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст. ст.7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а. Правил дорожнього руху України, зважаючи при цьому і на недоведеність факту керування останнім транспортним засобом, та встановлені судом обґрунтовані сумніви законності та дотримання процедури при проведенні огляду останнього на стан сп`яніння, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247, ч.1 ст.130, ст.ст. 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284- 285, 294 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Суддя: О.І. Мінів