ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 Справа №607/5643/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Холява О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

під час навчального процесу в Тернопільській ЗОШ №26 з січня 2020 року учень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняв фізичне насильство відносно свого однокласника ОСОБА_3 , 2008 року народження, а саме, штовхав, наносив ляпаси і стусани, останній факт чого мав місце 06 березня 2020 року. По даному факту, щодо його матері ОСОБА_1 складено протокол серії АПР18 №546520 від 25 березня 2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.174 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлена, права їй роз`яснені.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р., яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 25 березня 2020 року серії АПР18 №546520, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 від 25 березня 2020 року, копією листа директора Тернопільської ЗОШ №26 ОСОБА_5 Г.М ОСОБА_6 від 11 березня 2020 року, копіями пояснювальних записок директора Тернопільської ЗОШ №26 ОСОБА_7 від 10 березня 2020 року та практичного психолога ОСОБА_8 ЗОШ НОМЕР_1 26 ОСОБА_9 від 11 березня 2020 року, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 10 вересня 2009 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 40-1, 124, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя Холява О.І.