Справа № 727/7722/20
Провадження № 3/727/3594/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Семенко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Національної поліції України Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Чернівецькій області І.Г.Тичини про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , (паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Путильським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26.11.1997 року), зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , працюючого начальником відділу у Чернівецькій області Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до адміністративного протоколу про вчинення правопорушення від 11 вересня 2020 року, ОСОБА_1 згідно наказу Міністерства у справах ветеранів України Дараган Л.В. від 15.07.2019 року №137-к ОСОБА_1 з 16 липня 2019 року призначено на посаду начальника відділу, будучи відповідно до п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закону), примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 05.06.2020 року о 15.19 год., подав Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна, за 2019 рік), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор Кукурудзяк В.С. в судовому засідання, надаючи висновок у справі, протокол та викладені у ньому обставини підтримала, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад корупційного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що на її думку підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами. Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього штраф.

Свою вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 визнав повністю і щиро розкаявся, підтвердивши обставини викладені у протоколі, просив не призначати покарання.

Заслухавши думку прокурора та пояснення порушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу державного секретаря Дараган Л.В. Міністерства у справах ветеранів України від 15 липня 2019 року №137-к перебуває на посаді начальника відділу у Чернівецькій області з 16 липня 2019 року, будучи відповідно до п.п. «в» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закону), примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією (а.с.24, 26-32).

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі Національне агентство) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі - Декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітній рік. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство, з метою виконання покладених на нього повноважень, має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічну, за 2019 рік) до 00:00 год. 01.04.2020 р.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19) №530-ІХ від 17.03.2020 року, внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році, було продовжено до 01 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 ознайомлений під підпис з вимогами Закону України про запобігання корупції (а.с.31).

Однак згідно даних публічної частини ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2019 рік лише 05.06.2020 року о 15 годині 19 хвилин, тобто несвоєчасно (а.с.34).

Крім того ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав факт порушення вимог ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», також визнав в повній мірі та вказав, що в подальшому зобов`язується не порушувати вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, зібрані та досліджені в судовому засіданні матеріали підтверджують, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, 15.06.2020 року, без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП (а.с.34).

Дата вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією: 05.06.2020 року.

Місце вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Грушевського, 1, (юридична адреса місця роботи, за якою виникло зобов`язання ОСОБА_1 , як суб`єкта, на якого поширюється дія Закону).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, де суб`єктом правопорушень в цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність є щире каяття правопорушника.

Обтяжуючі відповідальність обставини відсутні.

Проте, відповідно до частини 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

Статтею 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зі змісту наведених норм можливо дійти висновку, що попри каральну мету КУпАП, основною задачею, як зазначеного кодексу так і інших законодавчих актів, які встановлюють відповідальність особи за той, чи інший вчинок, є не саме покарання як саме по собі, а виховальний вплив який таке покарання має створити відносно особи, до якої воно застосовується. Саме у зверненні особи, до якої застосовується стягнення, уваги на необхідність дотримання загальних умов і устоїв суспільства полягає виховний вплив.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, з урахуванням загальних засад судочинства, норм суспільної етики та моралі, можливе досягнення мети адміністративного стягнення без застосування стягнення як такого, якщо особа усвідомила невідповідність своєї поведінки нормам закону.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні вбачається, що йому в повній мірі зрозуміло, що порушення норм Закону, зокрема Закону України «Про запобігання корупції» є неприпустимим.

Також, зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що неподання ним декларації не мало метою будь-яке ухилення від вимог фінансового контролю, або приховування будь-яких активів, а також враховуючи що ОСОБА_1 подав декларацію 05 червня 2020 року, при обов`язку згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19) №530-ІХ від 17.03.2020 року, внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції» подати до 01 червня 2020 року, який за своєю суттю не підтверджує існування певного особистого інтересу у вчиненні протиправних дій.

За наведених обстави постає питання у значущості правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №688/1553/19 зазначив, що специфіка визначення малозначності діяння полягає у встановленні обов`язкової сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до ч. 2 ст. 11 КК; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

З урахуванням наведеної правової позиції, суд вважає, що діяння вчинені ОСОБА_1 , хоча й утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, проте за своїм характером не несуть будь-якої суспільної небезпеки, особа яка їх вчинила в повному обсязі усвідомила протиправність своєї бездіяльності, а отже можливо вважати що було досягнуте завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 1 КУпАП.

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, з урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності та обмежившись усним попередженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 7, 9, 10, 22, 40-1, ч.1 ст.172-6, 283-285, 294 Кодексу України про Адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 Кодексу України про Адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Копію постанови направити або вручити ОСОБА_1 та прокурору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ : О.В.Семенко