Справа № 136/669/20
провадження №3/136/351/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Липовецького відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214584 від 30.04.2020 встановлено, що 30.04.2020 о 00:30 год. в смт. Турбів по вул. Маяковського водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем RENAULT MEGANE державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків проводився із застосування приладу "Драгер", результат 1,54 проміле, чим порушила пункт 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнала. Суду пояснила, що автомобілем не керувала, випила 1 л. квасу, однак показники Драгера показали результат позитивний 1,54 проміле.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, усі зібрані у справі докази судом встановлено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.266 КУпАП та п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніхсправ України,Міністерства охорониздоровя України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерствіюстиції України11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) у присутності двох свідків.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду).

Згідно матеріалів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214584 встановлено, що огляд на стан спяніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер», показники якого показали 1.54%0. роздруківку якого долучено до справи.

Наведене підтверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до протоколу, які також додатково пояснили, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на місці зупинки.

З метою з`ясування усіх обставин справи судом за клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було вжито заходів для виклику свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення для безпосереднього їх допиту судом, утім будучи належним чином сповіщеними в судове засідання вони не з"явились.

Підпункт (d) пункту 3 статті 6 Конвенції визначає, що кожний обвинувачений має право допитати свідка, який свідчить проти нього або ж мати право на те, щоб ці свідки були допитані, а також право на виклик і допит свідків на його користь на таких самих умовах, як і для свідків, що показують проти нього ( ОСОБА_5 против России (Trofimov v. Russia), пункт 33; Садак против Турции (№ 1) (Sadak and Others v. Turkey (no. 1)), пункт 67).

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

В такому випадку, суд приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

За наведених вище мотивів, ОСОБА_1 позбавлена була можливості у судовому засіданні спростувати покази свідків, які зазначені у письмових поясненнях, що додані до справи.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, за клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було витребувано відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, який складав протокол, утім витребовувана судом інформація до суду не була направлена в межах визначеного судом строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, яке інкримінується ОСОБА_1 .

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП за недоведеності висунутого особі обвинувачення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 130, 247, 251, 276, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченогостаттею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко