Справа № 175/4136/20
Провадження № 3/175/1848/20
Постанова

Іменем України

17 грудня 2020 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження невідоме, громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , працюючої,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

На розгляд Дніпропетровського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 002476, згідно якого 12.11.2020 року близько 17.20 години ОСОБА_2 у приміщенні торгівельного центру «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області здійснювала продаж товарів без засобів індивідуального захисту (без маски), чим порушила Постанову КМУ № 642.

До протоколу долучені письмові пояснення ОСОБА_1 без дати і рапорт ДОП Дніпровського РВП Мірошниченка А. від без дати (а.с.1,3).

ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (за допомогою направлення СМС-повідомлення), але до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, заяву про відкладення розгляду справи не надала, а тому вважаю можливий розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами, які є достатніми для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП, яка передбачає настання відповідальності громадян і посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме до Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Із рапорту ДОП Дніпровського РВП Мірошниченка А. без дати убачається, що в ході відпрацювання с. Слобожанське було виявлено, що за адресою м. Підгородне по вул. Дніпровській, 2 ОСОБА_1 здійснювала торгівлю речами без засобів індивідуального захисту, а саме маски. Відносно ОСОБА_3 був складений адміністративний протокол за ст.44-3 КУпАП (а.с.3).

Зазначені докази у своїй сукупності не дозволяють зробити беззаперечний висновок, що ОСОБА_2 порушила вимоги Постанови і в період карантину здійснювала торгівлю речами без засобів індивідуального захисту - маски (відсутні пояснення свідків, які були очевидцями обставин, викладених у протоколі або будь-які дані про таких свідків), і взагалі ставлять під сумнів фактичні обставини, які містяться у рапорті ДОП Дніпровського РВП Мірошниченка А., оскільки вони суттєво відрізняються від тих, що викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення (яка, крім того, не містить чіткого зазначення суті порушення, посилання на відповідний пункт підзаконного нормативно-правового акту, що встановлює відповідні заборони).

Зазначені докази у своїй сукупності не дозволяють зробити беззаперечний висновок, що ОСОБА_2 порушила вимоги Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

Наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення і рапорту поліцейського, які суперечать один одному, не є достатніми доказами для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_4 .

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 учинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, суд вважає, що в її діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п.1,283,284,294 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови для відома направити ОСОБА_1 та начальнику Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко