Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1707/20
П О С ТА Н О В А

20 липня 2020 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Скітневська О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,, працює на посаді директора комунального підприємства «Водоканал» Першотравневої селищної ради, Овруцького району Житомирської області, за ч. 1 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 12 червня 2020 року вказано, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора комунального підприємства «Водоканал» Першотравневої селищної ради, Овруцького району Житомирської області, допустив порушення вимог Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», за наступних обставин.

До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла заява ОСОБА_2 щодо порушення комунальним підприємством «Водоканал» Першотравневої селищної ради (далі -КП «Водоканал») вимог Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» (далі - Закон).

Під час перевірки за заявою потерпілого 29.05.2020 та 07.06.2020 проведено моніторинг Єдиного державного веб-порталу використанні публічних коштів (далі - Портал, URL://spendibg.gov.ua/), за результатами якого встановлено, що КП «Водоканал» не оприлюднено інформацію про обсяги бюджетних призначень та/або бюджетних асигнувань на відповідний бюджетний період - всього та в розрізі бюджетних програм, обсяги проведених видатків бюджету та наданих кредитів з бюджету за звітний період - всього та в розрізі бюджетних програм (при цьому зазначаються також види та обсяги відповідних надходжень щодо коштів спеціального фонду бюджету), інформацію про укладені за звітний період договори (предмет договору, виконавець (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), кількість закупленого товару, робіт та/або послуг, проведена процедура закупівлі або обгрунтування її відсутності з посиланням на закон, обсяг платежів за договором у звітному періоді, строк дії договору), інформацію про стан виконання договорів, укладених у попередні звітні періоди, з усіма додатками, які є їх невід`ємною частиною (предмет договору, виконавець (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім`я та по батькові керівника), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), процедура закупівлі або обґрунтування її відсутності з посиланням на закон, обсяг платежів за договором у звітному періоді, наявність або відсутність претензій і штрафних санкцій, що виникли в результаті виконання договору, акти виконання договору (акти наданих послуг, приймання-передачі, виконаних робіт) за наявності), кількість службових відряджень, у тому числі із зазначенням кількості закордонних відряджень, загальний обсяг витрат на службові відрядження, у тому числі із зазначенням обсягу витрат на закордонні відрядження, а також інформацію про штрафи, акти/накладні, додаткові угоди та звіти про використання публічних коштів відповідно до вимог Закону.

Преамбулою Закону передбачено, що цей Закон визначає умови та порядок забезпечення доступу до інформації про використання публічних коштів розпорядниками та одержувачами коштів державного і місцевих бюджетів, суб`єктами господарювання державної і комунальної власності, фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону публічні кошти - кошти державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, кредитні ресурси, надані під державні та місцеві гарантії, кошти Національного банку України, державних банків, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд), фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також кошти суб`єктів господарювання державної і комунальної власності, отримані ними від їхньої господарської діяльності.

Із визначення публічних коштів вбачається, що до таких коштів належать не лише кошти державного та місцевих бюджетів, кошти державних органів, фондів та установ, а і отримані від здійснення господарської діяльності кошти суб`єктами господарювання державної і комунальної власності.

При цьому, пунктом 3 частини першої статті 1 Закону передбачено визначення суб`єктів господарювання державної і комунальної власності у розумінні цього Закону.

Із аналізу вказаного положення вбачається, що суб`єкти господарювання державної і комунальної власності (далі - підприємства) у розумінні цього Закону поділяються на такі групи:

1) підприємства, утворені в установленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття за ними зобов`язань і здійснення платежів, у тому числі державні, казенні, комунальні підприємства;

2) господарські товариства, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, їхні дочірні підприємства;

3) підприємства, господарські товариства, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків належить державним, у тому числі - казенним, комунальним підприємствам та господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, об`єднання таких підприємств.

Згідно інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, КП «Водоканал» є комунальним підприємством, що засноване Першотравневою селищною радою.

Таким чином, для цілей застосування Закону КП «Водоканал» є суб`єктом господарювання комунальної власності, а отримані від здійснення ним господарської діяльності кошти - публічними.

Відтак, КП «Водоканал» є комунальним підприємством, на яке поширюються вимоги Закону.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Закону інформація, що оприлюднюється згідно з цим Законом, готується розпорядниками та одержувачами коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, органами Пенсійного фонду, підприємствами, а також фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування та подається ними для оприлюднення на єдиному веб-порталі використання публічних коштів.

Відповідальність за недостовірність і неповноту інформації, оприлюдненої згідно з цим Законом, несуть, зокрема, керівники підприємств (частина друга статті 2 Закону).

Відомості, що оприлюднюються згідно з цим Законом, повинні бути повними, правдивими, точними та реально відображати фактичні дані станом на відповідну дату або за відповідний період часу (частина третя статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 3 Закону інформація про користання публічних коштів, що підлягає оприлюдненню, надається за встановленими законодавством України формами та має містити такі відомості, зокрема, у разі використання коштів підприємств, отриманих ними від їхньої господарської діяльності: підприємство (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім`я та по батькові керівника); орган управління майном підприємства (найменування, місцезнаходження, прізвище, ім`я та по батькові керівника); обсяг платежів за договорами за звітний період - у розрізі товарів, робіт і послуг; відомості про договори, укладені за звітний період, загальна вартість яких перевищує 1 мільйон гривень (предмет договору, виконавець (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім`я та по батькові керівника), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), строк дії договору); відомості про стан виконання договорів, укладених за попередні звітні періоди, які продовжують виконуватися, загальна вартість яких перевищує 1 мільйон гривень (предмет договору, виконавець (найменування, Ідентифікаційний код юридичної особи, місцезнаходження, прізвище, ім`я та по батькові керівника), вартість договору, ціна за одиницю (за наявності), обсяг платежів за договором у звітному періоді, наявність або відсутність претензій і штрафних санкцій, що виникли в результаті виконання договору, акти виконання договору (акти наданих послуг, приймання-передачі, виконаних робіт) за наявності).

Інформація, зазначена в цьому пункті, оприлюднюється щорічно, не пізніше 31 січня року, наступного за звітним роком, та зберігається в режимі вільного доступу протягом трьох років з дня оприлюднення.

Відповідальність за порушення вимог цього Закону несуть керівники розпорядників та одержувачів коштів державного і місцевих бюджетів, підприємств, органів Пенсійного фонду, а також фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зазначені особи несуть відповідальність, зокрема, за неоприлюднення інформації відповідно до цього Закону (пункт 1 частини першої статті 4 Закону).

Згідно інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником КП «Водоканал» є ОСОБА_1 .

Таким чином, у бездіяльності директора КП «Водоканал» ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: неоприлюднення інформації, обов`язкове оприлюднення якої передбачено Законом України «Про відкритість використання публічних коштів».

Правопорушення вчинене 29.05.2020 за місцем роботи: вул. Калинова, 1 смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, Першотравнева селищна рада.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 статті 212-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неоприлюднення інформації, обов`язкове оприлюднення якої передбачено законами України "Про доступ до публічної інформації", "Про оцінку впливу на довкілля", "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення", "Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", "Про відкритість використання публічних коштів" та "Про запобігання корупції".

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому суд як орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не наділений повноваженнями збирати докази у справі, суд, зберігаючи неупередженість, досліджує та оцінює докази, які подаються учасниками справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення були надані копії заяви ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та матеріали моніторингу Єдиного державного веб-порталу використання публічних коштів.

На підставі наданих доказів не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП, оскільки суду не було надано достатніх та незаперечних доказів, які б доводили його винуватість поза розумним сумнівом, як того вимагає практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Бочаров проти України»), наданих доказів та інформації є недостатньо для встановлення вини особи, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-3 КУпАП в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283, п.3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суд через Овруцький районний суд.

Суддя: О. М. Скітневська