Номер провадження: 33/813/59/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №133586 від 22.10.2019р., ОСОБА_1 22 жовтня 2019 року о 09.45 год., керуючи автомобілем марки BMW 328I, д/нНОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Єлисаветинській 23, при вчиненні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 . Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.2 б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень (а. с. 6-7).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, а обгін здійснював в дозволеному місті, ввімкнувши завчасно поворот. Крім того, зазначив, що суд не міг повністю з`ясувати всі обставини справи без проведення повноцінного судового засідання за участю обох учасників ДТП (а. с. 11-13).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 14.2 б ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 14.2 б ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно вимог п. 14.2 б ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 14.2 б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №133586 від 22.10.2019р., який складений уповноваженою особою, підписаний особою, яка його склала, безпосередньо ОСОБА_1 , та його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а. с. 1);

2)схемою місця ДТП від 22.10.2019р. (а. с. 2);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 3-4).

З вищезазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW 328I, д/н НОМЕР_1 , при вчиненні обгону не впевнився в його безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду по тій самій смузі.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що другий учасник ДТП не викликався в судове засідання та його думка не була з`ясована, тому рішення було прийнято необ`єктивно, слід зазначити наступне. Норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять обов`язкового положення щодо виклику в судове засідання всіх учасників ДТП та розгляд справи за їх участі. Обов`язковість такої норми права визначена в ст. 268 КУпАП, яка має вичерпний перелік статей вказаного кодексу і відноситься лише до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою винну у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. 14.2 б ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький