Справа № 215/6456/20
26 листопада 2020 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. розглянувши матеріали які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микільське-на-Дніпрі Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, старшого стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , який не притягався протягом року до адміністративної відповідальності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,-
ОСОБА_1 з вересня 2019 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Старший солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, під час проведення на Сході країни Операції Об`єднаних Сил, в умовах загрози національній безпеці держави, від військовослужбовців особливо вимагається бути високо-дисциплінованими та мати високу моральну та патріотичну свідомість.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший солдат ОСОБА_1 по закінченню щорічної основної відпустки, без поважних причин, навмисно, не з`явився на військову службу 20 жовтня 2020 року та був відсутній на службі впродовж п`яти робочих днів, тому що вирішував особисті питання не пов`язані зі службою та свідомо не повідомляв про своє місцезнаходження. Службовий час проводив на власний розсуд.
Таким чином старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, з 20 жовтня 2020 року по 24 жовтня 2020 року не з`явився на службі та був відсутній без поважних причин на службі протягом п`яти робочих днів, внаслідок чого за своєю відсутністю на службі не виконував обов`язки військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, вину визнає (а.с. 3).
Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення 8/20 від 26.10.2020 (а.с. 4-7), заяву ОСОБА_1 (а.с.3), наказ про призначення проведення службового розслідування (а.с. 8), акт проведення службового розслідування по факту відсутності на службі (а.с. 9), рапорт командира роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 10), доповідь про невихід з щорічної основної відпустки старшого стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 (а.с. 11), письмові пояснення правопорушника (а.с. 12), наказ про порушення військової дисципліни № 271 від 26.10.2020 (а.с. 13-14), облікову-послужну картку (а.с. 15), службову характеристику старшого солдата ОСОБА_1 (а.с. 16), витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №234 від 24.09.2020 (а.с. 19), медичну характеристику старшого солдату ОСОБА_1 (а.с. 20), службову картку ОСОБА_1 (а.с.21), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до Глави 21 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 3 ст.172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а також відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даного правопорушення та необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 420,40 грн. із розрахунку (2102*0,2).
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280, 283, 308 КУпАП, -
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. на користь держави.
У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: