Справа №949/1243/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_2 роз`яснені.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438129 від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 того ж дня о 15 год. 21 хв., на а/д ОСОБА_3 , керував мотоциклом марки KINLON б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 та проходження такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 07 жовтня 2020 року близько 15 год. його разом з батьком зупинили працівники поліції коли вони їхали гужовою повозкою з поля. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він відмовився, так як на момент зупинки його поліцейськими, він мотоциклом не керував.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином об`єктивна сторона складається з сукупності ознак, а саме: керування транспортним засобом особою та відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обов`язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При цьому, закон пов`язує таку відмову виключно з керуванням цією особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що має бути доведеним.

До протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як докази вини надано: протокол про адміністративне правопорушення від 07.10.2020 року серії ДПР № 438129, рапорти інспекторів СРПП №3 Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області Подіка Ф. та ОСОБА_4 , копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438128 від 07.10.2020 року про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5, ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП та диск із відеозаписом нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи, у вигляді носія інформації на оптичному диску, що знаходиться у опечатаному стані, але без належних відміток та підписів посадової особи на паперовому конверті.

Так, додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438129 такі матеріали, як копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438128 від 07.10.2020 року та копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.10.2020 року не можуть бути достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані в даних матеріалах обставини нічим не підтверджують ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується наданих рапортів поліцейських, як доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що Верховний Суд у своєму висновку, викладеному у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Окрім того, слід звернути увагу на той факт, що відомості, які вказують поліцейські у своїх рапортах, не відповідають дійсності, оскільки такі не відтворюються на оглянутому у судовому засіданні диску із відеозаписом нагрудної камери поліцейського.

Отже, під час перегляду відеоматеріалів оптичного диску встановлено, що дійсно ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Однак, із вказаного відео вбачається, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який їхав на гужовій повозці, що спростовує відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438129 відносно того, що ОСОБА_1 був зупинений в момент керування мотоциклом марки KINLON.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №438129 містить недостовірні відомості щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Також, згідно з Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Правил дорожнього руху України, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання.

Серед видів транспортних засобів слід виділити гужовий транспорт, який приводиться в дію за допомогою тварин та відповідальність за порушення правил дорожнього руху особами, які керують таким видом транспорту, передбачена ст. 127 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №438129 вбачається, що викладена у протоколі фабула у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено даний протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсним обставинам справи, які були встановлені в ході судового розгляду.

Таким чином, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в порушення даної норми та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначена суть та в повному обсязі об`єктивна сторона правопорушення, вчиненого ОСОБА_1

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, працівниками поліції в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було залучено свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував саме транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810 та проведення такого огляду в медичному закладі.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Отже прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто, а під час судового розгляду у діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, як і самої події правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 284, 287, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.