ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/537/20Суддя у першій інстанції - Суходольський О.М.
Справа: №707/1521/20 Категорія: ст.124 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , водія ТОВ «Фонд»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 25.06.2020 близько 14год. 30хв., на 50км+350м автомобільної дороги Золотоноша-Черкаси-Сміла, керуючи автомобілем «Isuzu», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився у безпечності маневру та при виконанні розвороту допустив зіткнення з автомобілем «ДЕО», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п.10.1, 2.3б ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 08.09.2020 року, просить скасувати її, як незаконну, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Під час апеляційного розгляду допитати в якості свідка ОСОБА_3 , а також призначити авто технічну експертизу по даній справі.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а копію постанови фактично отримав 19.09.2020 року. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що саме водій легкового автомобілю порушив вимоги п.п. 12.1, п.12.3, п. 10.11 ПДР.

Зазначив, що відповідно схеми місця ДТП тормозний шлях легкового автомобіля Daewoo по лівому краю дороги, складає понад 42 м, а кут зіткнення стосовно пошкоджень обох автомобілів, фотографії (які додаються ) і схеми ДТП близько 90 градусів практично під прямим кутом, враховуючи напрямки руху обох автомобілів. Зіткнення можливе зі сторони легкового автомобіля Daewoo. На момент зіткнення автомобіль «Isuzu» стояв (не рухався) в той же час автомобіль Daewoo рухався надзвичайно великою швидкістю понад 110 км/час внаслідок чого він зіткнувся з автомобілем «Isuzu».

Вказує, що відповідно до до п.1.4 ПДР «Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці ПДР», п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На той час коли легковий автомобіль рухався позаду згідно «зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) змушує водія негайно зменшити швидкість. Але необізнаність водія легкового автомобіля щодо правил розвороту вантажним автомобілям спричинило порушення п.п. 12.1, п.12.3, п. 10.11 ПДР.

Також скаржник вказує на не відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків ДТП, схема ДТП теж містить розбіжності з фактичними обставинами події, при складенні протоколу не враховано швидкість водія Daewoo, не вірно вказано гальмівний шлях, а суд першої інстанції, в свою чергу неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що копію цього рішення ОСОБА_2 отримав 19.09.2020 року, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні вказаного правопорушення. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Згідно ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 10. 1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Isuzu», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився у безпечності маневру та при виконанні розвороту допустив зіткнення з автомобілем «ДЕО», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п.10.1, 2.3б ПДР України, що в свою чергу стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, є однією з причин тих наслідків, які настали в результаті ДТП.

Крім того, факт порушення ПДР ОСОБА_2 , який перебуває у причинному зв`язку з наслідками ДТП, й утворює таким чином об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується також: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №396715 від 25.06.2020 року (а.с.1); схемою місця ДТП від 25.06.2020 року(а.с.2); письмовим поясненням ОСОБА_1 (а.с.3); письмовим поясненням ОСОБА_2 (а.с.4); письмовим поясненням ОСОБА_4 (а.с.5).

Твердження апелянта щодо неврахування місцевим судом вчинення правопорушення іншим учасником ДТП ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, враховуючи, що при розгляді справи суд з`ясовував, чи було вчинено адміністративне правопорушення і поставлене у вину ОСОБА_2 , саме ним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 25.06.2020 року серії ДПР18 № 396715 складений саме відносно ОСОБА_2 .

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що зазначена постанова ухвалена місцевим судом при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку повністю підтверджують вину ОСОБА_2 .

Стосовно доводів апелянта про те, що постанова була ухвалена судом першої інстанції за його відсутності, суд апеляційної інстанції не вбачає це істотною підставою для скасування рішення, яке по суті є вірним і справедливим.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_2 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.245, 251, 252, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року, відносно ОСОБА_2 , залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко