Справа № 130/1166/20
Провадження № 33/801/519/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., ознайомившись із апеляційною скаргою прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Шаравського Б.О. на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2020 року закрито провадження у даній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

19 червня 2020 року на вказану постанову прокурор Жмеринської місцевої прокуратури Шаравський Б.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом (ч. 2 ст. 287 КУпАП).

Порядок перегляду постанови судді встановлений спеціальною нормою, зокрема ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Із вказаного слідує, що наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, у ч. 1 ст. 287 КУпАП зазначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як вбачається із матеріалів справи, дана справа ніяким чином не пов`язана із застосуванням заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи право на оскарження саме постанови суду від 12 червня 2020 року про закриття провадження у даній справі, прокурор посилається, зокрема, на ст. 250 КУпАП та лист Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 щодо права прокурора оскаржувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, як зазначено вище, право прокурора на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено ч. 2 ст. 294 КУпАП, якою чітко встановлено обмеження такого права з посиланням на ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Посилання прокурора на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 висвітлена протилежна позиція щодо права прокурора на оскарження, відповідно до якої правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, а згідно зі внесеними Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» до вказаної статті змінами, прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Відповідно до ухвали Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст.287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зважаючи на викладене та виходячи із змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 287, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Шаравського Б.О. на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - повернути прокурору.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало