Справа №: 310/4769/20
3/310/2357/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

13 липня 2020 року на адресу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07 липня 2020 року № 0009264, при перевірці 07 липня 2020 року о 14 год. 15 хв. на вул. Калініна в м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_1 , водія автомобіля «GEELY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено порушення нею здійснення господарської діяльності, а саме надання послуг з перевезення пасажира вказаним автомобілем без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а також без одержання ліцензії на перевезення пасажирів, тобто порушення ст. 58 Господарського кодексу України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила, що вона не є приватним підприємцем, 07 липня 2020 року їхала з міста додому та підвозила мешканців с. ОСОБА_2 , за що гроші не брала.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративні правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність за цією статтею настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 164 КУпАП характеризується дією і виражається в такому:

- провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або без повідомлення про початок здійснення господарської діяльності;

- провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- провадження господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07 липня 2020 року особою, яка склала протокол, зазначено, що ОСОБА_1 надавала послуги з перевезення пасажира без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а також без одержання ліцензії на перевезення пасажирів.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно із ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» поняття «підприємництво» визначене як безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг із метою одержання прибутку. Тобто однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення.

Інспектором ВДК управління Укратранснебезпеки у Запорізькій області під час оформлення адміністративного матеріалу не зібрано та не надано суду доказів на підтвердження систематичності дій ОСОБА_1 по перевезенню пасажирів.

Ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначені види господарської діяльності, які потребують обов`язкового отримання ліцензії. До вказаного переліку включено господарську діяльність по наданню послуг з перевезення пасажирів.

Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, перелічені в ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». У відповідності з вказаною статтею ліцензію на перевезення пасажирів повинні мати особи, які займаються регулярними пасажирськими перевезеннями, спеціальними пасажирськими перевезеннями, нерегулярними пасажирськими перевезеннями, перевезенням пасажирів на таксі, перевезенням пасажирів легковими автомобілями на замовлення, самозайняті перевізники.

В адміністративному матеріалі щодо ОСОБА_1 відсутні відомості на підтвердження належності останньої до вищевказаних категорій. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона на власному автомобілі підвозила своїх сусідів по селу під час повернення додому з м. Бердянська, тобто її метою не було перевезення пасажирів.

Ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб, а саме посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України. Ліцензію на перевезення пасажирів до вказаного переліку не включено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази систематичності надання послуг з перевезення ОСОБА_1 пасажирів, що є обов`язковою ознакою зайняття підприємницькою діяльністю, діючим законодавством не передбачено обов`язковості отримання ліцензії на перевезення пасажирів при здійсненні перевезення пасажирів для власних потреб, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 164, 213, 221, 247, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя О.М. Вірченко