справа № 633/201/20
провадження № 3/633/60/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020 року суддя Печенізького районного суду Харківської області Тимченко А.М., розглянувши матеріали які надійшли з Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, про притягнення до адмінвідповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, навчається в Чугуївському професійному ліцеї № 19, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР 18 106192 складеного відносно ОСОБА_1 , встановлено, що останній 25.03.2020 р. близько 16-00 год. перебуваючи в смт. Царичанка по вул. Царичанській, 91-Б, Дніпропетровської області консультував населення та роздавав візитки «Окна-Балкони-WINTECH», без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п.3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211від 11.03.2020 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 16.06.2020 року, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, причину не явки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172 - 4 - 172 - 9, 173, 173 - 2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185 - 1, статтями 185 - 7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Тобто, згідно положень ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.

Суддя також враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні «ЮніонАліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року вказав, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 обізнаний про розгляд судом даної справи та йому була надана можливість подати докази, на підтвердження своїх заперечень щодо обставин даної справи. Відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою та бажанням затягнути розгляд справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У зв`язку з чим, суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя зазначає наступне.

Відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2»,у редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення, на усій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 було встановлено карантин.

У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 11березня 2020року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої короновірусомSARS-CoV-2» у редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення, було прийнято рішення: тимчасово заборонити з 00 год. 00 хв. 16 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства, крім тих, що мають право на постійне або тимчасове проживання в Україні, є подружжям або дітьми громадян України, працівників іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, акредитованих в Україні, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей; водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів. В`їзд в Україну інших категорій іноземців та осіб без громадянства здійснюється за погодженням з Міністерством закордонних справ.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, який доповнено статтею ст.44 - 3«Порушення правил щодо карантину людей `згідно якої порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

У відповідності з постановою Головного державного санітарного лікаря України № 2 від 21.03.2020 року "Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)" запроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.

Згідно постанови КМУ №255 від 02.04.2020 «Про внесення змін до постанови КМУ» №211 від 12.03.2020 заборонено з 6 квітня 2020р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

З вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що він 25.03.2020 р. близько 16-00 год. перебуваючи в смт. Царичанка по вул. Царичанській, 91-Б, Дніпропетровської області консультував населення та роздавав візитки «Окна-Балкони-WINTECH» без засобів індивідуального захисту .

Таким чином станом на 25.03.2020 року чинним законодавством України не було передбачено обов`язковість перебування особи із засобами індивідуального захисту в громадських місцях, що безпосередньо інкримінується особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

За вищезазначених обставин, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що станом на 25.03.2020 року чинним законодавством України не було передбачено обов`язковість перебування особи із засобами індивідуального захисту в громадських місцях, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КупАП, у зв`язку з чим провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Печенізький районний суд Харківської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя: А.М.Тимченко