Справа №461/9763/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В. за участю секретаря судового засідання Собко В.В., прокурора Верхоляка Р.Є., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 15.09.2020 року о 16:29 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

ОСОБА_1 під час розгляду справи факт правопорушення визнав.

Прокурор в судовому засіданні протокол підтримав.

Заслухавши думку особи стосовно якої складений протокол та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, щорічно до першого квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

ОСОБА_1 , є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, відтак, був зобов`язаний своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 15.09.2020 року о 16:29 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Факт вказаного порушення стверджується наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №545 від 23 листопада 2020 року;

-повідомленням про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій;

-послідовністю дій користувача;

-копією наказу від 08.01.2019 року про призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)»;

-копією наказу від 31.05.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)»;

-декларацією ОСОБА_1 ;

-посадовою інструкцією молодшого інспектора на внутрішніх постах;

-витягом є Єдиного державного реєстру декларацій;

-попередженням про встановлені законодавством обмеження, пов`язані з прийняттям на державну службу та її проходження;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 та його поясненнями в судовому засіданні.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, доводять обов`язок подати декларацію та факт несвоєчасної її подачі.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1, ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи докази по даній справі, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 15.09.2020 року о 16:29 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні правопорушення визнав, також суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого правопорушення.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення на правопорушника підлягає стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.