Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника Щербяка Н.Є., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Щербяка Назарія Віталійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 вересня 2020 року об 14:05 год. в с.Боратин Луцького району Волинської області (берег річки Стир), керував автомобілем марки «Мерседес Віто», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Щербяк Н.Є. подав апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки автомобіль перебував на березі річки Стир, а він ( ОСОБА_1 ) із його товаришем ОСОБА_2 біля нього. Коли під`їхали працівники поліції, то вони попросили у ОСОБА_1 надати документи для встановлення його особи, однак він відмовився, оскільки таких у нього при собі не було. У зв`язку з цим, працівники поліції доставили ОСОБА_1 до Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області для встановлення його особи. Прибувши до відділку поліції, працівники поліції почали стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що останній повідомив, що алкоголь вживав, однак транспортним засобом не керував. Після цього ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився і пройшов. Свідків при проходженні огляду не було, оскільки вони були запрошені лише при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням процедури проведення такого огляду, передбаченої ст.266 КУпАП та постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року. Проте, суд першої інстанції незважаючи на це, поклав в основу своєї постанови протокол та відеозапис з боді-камери працівника поліції, який також не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує про те, що будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом окрім як зазначення про це в протоколі, в матеріалах справи немає. Крім того, зазначає про те, що судом не було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який був безпосереднім очевидцем подій, які мали місце на березі річки Стрир та, який фактично перебував за кермом автомобіля. Явку цього свідка мав забезпечити він як захисник (Щербяк Н.В.) на 03.11.2020 року, однак йому не вдалось прибути в суд, оскільки з 03.11.2020 року перебував на лікуванні. А тому, вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Щербяка Н.Є., які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити, приходжу висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385627 від 12.09.2020 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, чек приладу "Драгер", а також на відеозапис з боді-камери працівника поліції.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, в суді апеляційної інстанції пояснював, що у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці автомобілем не керував, оскільки його водієм був ОСОБА_2 . При цьому, він заперечував факту вживання алкогольних напоїв.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Щербяк Н.Є. підтримав такі пояснення свого довірителя, а також вказав про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Додав також, що на відеозаписі, який наявний в матеріалах справи, відсутній факт того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Такі доводи сторони захисту знайшли свою підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Свідок ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що вони з ОСОБА_1 знаходились на березі річки Стир, що поблизу села Боратин Луцького району. У той час коли він ( ОСОБА_2 ) перепарковував автомобіль, який є його власністю, то в цей час під`їхали працівники поліції та зупинились поруч них. Після цього, працівники поліції попросили в ОСОБА_1 документи для встановлення його особи, однак в нього них не було, а тому вони доставили його в поліцію. На місці події він працівникам поліції вказував про те, що саме він перебував за кермом автомобіля, однак з чого вони прийшли до висновку, що ОСОБА_1 перебував в якості водія під час його перепарковування, йому невідомо.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КпАПУ.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України несуть саме особи, які керують транспортним засобом, тобто водії, які при цьому перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння ним не заперечується.

Проте, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього та за участі двох свідків, іншими доказами не підтверджено, і не знайшло це свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

З оглянутого відеозапису з боді-камери працівника поліції, який наявний в матеріалах справи вбачається рух транспортного засобу, а також факт під`їзду працівників поліції до нього коли він був у нерухомому стані, однак встановити хто саме перебував за його кермом в якості водія, не виявляється неможливим. А тому, апеляційний суд вважає, що цей відеозапис не доводить факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він не може бути покладений в основу винуватості останнього в інкримінованому йому порушенні.

Не можуть також підтверджувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі в якості свідків, і на який суд першої інстанції послався в своїй постанові, оскільки, як вбачається із вищевказаного відеозапису, ці свідки засвідчували лише факт відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу та отримання його копії.

Слід також зазначити, що огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу працівником поліції було проведено з порушення вимог ст.266 КУпАП, оскільки за нормами частини 2 цієї статті, такий огляд повинен проводитись в присутності двох свідків, а як вбачається із відеозапису з боді-камери, свідків при його проведенні не було.

Крім того, суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, однак такий в матеріалах справи взагалі відсутній.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений працівником поліції, не може бути належним та допустимим доказами в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять, і не було таких здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2020 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується доказами, які містяться в справі.

Згідно із положеннями п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Щербяка Назарія Віталійовича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк