ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5369/20 Номер провадження 33/814/736/20Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника в його інтересах адвоката Тищенка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Згідно з постановою, 23.08.2020 року о 17-18 год. в м. Кременчуці по пров. Г. Бресту ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ21065-010-01» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога КНД, чим порушив п.2.9 а, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить постанову скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом при встановленні об`єктивної сторони правопорушення використано недопустимі та неналежні докази, а саме рапорт інспектора та відео з нагрудних камер.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до нього долучаються відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, а рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стверджує, що він транспортним засобом не керував та відносно нього безпідставно складено протокол.

При цьому працівником поліції при складанні протоколу йому не надано можливості скористатися правовою допомогою та викликати адвоката, чим було грубо порушено його право на захист.

Також звертає увагу, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП станом на теперішній час не передбачає відповідальності водіїв транспортних засобів.

На думку апелянта працівником поліції помилково направлено матеріали відносно нього до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, оскільки за ч. 2 ст. 276 КУпАП такі справи слухаються в суді за місцем проживання порушника, а з огляду на те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , матеріали мали бути направлені до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, або повернуті на доопрацювання для визначення правильної підсудності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника в його інтересах ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів - протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 302894 від 23.08.2020, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1233 від 23.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, рапортом поліцейського, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на які суд послався як на підтвердження свого переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість доказів рапорту поліцейського та відеозапису з нагрудної камери поліцейського не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже рапорт поліцейського може бути врахований як доказ у справі у сукупності з іншими доказами, проте винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися лише на одному такому доказі.

Поміж тим, рапорт інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Слюсаря О. районним судом враховано у сукупності з іншими доказами у справі, а тому він не може бути визнаний недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наведені положення не містять вимог щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про долучення відеозапису, а орган який складає такий протокол збирає та направляє до суду докази в тому обсязі, який вважає за потрібне для встановлення події і складу адміністративного правопорушення, а тому доводи апелянта про недопустимість доказу - відеозапису з нагрудної камери поліцейського, є неспроможними. Водночас слід зазначити про наявність вказівки у протоколі про використання бодікамер ВІ-01083 та ВІ 01032, що підтверджує законність наданого відеозапису.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про порушення його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол складений у відповідності до вимог КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, а ст. 268 КУпАП передбачає право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності залучати захисника лише на стадії розгляду справи, що реалізовано ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «ВАЗ21065-010-01» д.н.з. НОМЕР_1 , та був направлений до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно висновку № 1233 від 23.08.2020 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Отже наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не обґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про помилковість направлення матеріалів справи до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, а не до суду за місцем його проживання, оскільки ст. 276 КУпАП чітко визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Щодо посилань апелянта на те, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП станом на теперішній час не передбачає відповідальності водіїв транспортних засобів, слід звернути увагу на наступне.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України, тобто відповідальність за вказане порушення посилена.

Разом із тим, Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону №2617-VIII, та передбачено низку змін, якими, зокрема фактично виключено ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто редакцію ст. 130 КУпАП, яка діяла до 01 липня 2020 року, а кримінальна відповідальність за дане порушення не передбачена.

Таким чином вбачається, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 23.08.2020 та винесення постанови районним судом 16.10.2020, ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного вважаю доведеним належними та допустимими доказами в їх сукупності факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення районного суду є законним та належним чином вмотивованим, а апеляційній вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан