Справа №642/2636/20
Провадження №3/642/1110/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Бородіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер невідомий, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

18.05.2020 о 01 год. 20 хв. за адресою: м.Харків, пров. Жиловський, 29, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotester 6820 та в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 під підпис був повідомлений, що справа розглядатиметься в Ленінському районному суді м.Харкова, відтак він був обізнаний, що матеріал буде направлений у вказаний суд для розгляду. Крім того, усю необхідну інформацію про час, дату та місце розгляду справи він мав змогу отримати у канцелярії суду чи на сайті «Судова влада України».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно положень ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП не відноситься до правопорушення, по якому присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.

Відповідно до положень ч.2 ст. 268 КУпАП, до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не передбачена можливість застосування примусового приводу.

Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №174214 від 18.05.2020 зазначено про наявність у поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Козирєва В.В. підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння та вказані такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.

Згідно абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.04.2020 та постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 24.02.2020 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушень за ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і підданий адміністративному стягненню.

В матеріалах справи наявне направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, судом переглянуто відеозапис зі службових відеокамер, які долучені до адміністративного матеріалу.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №174214 від 18.05.2020, у якому зафіксовані, в тому числі і виявлені, ознаки алкогольного сп`яніння, поясненнями свідків, які були запрошені співробітниками поліції та які засвідчили вищевикладені обставини, переглянутими судом відеозаписами зі службової бодікамери, які долучені до матеріалів адміністративної справи, на яких зафіксовані обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, запропонованого працівником поліції, відмовився в присутності двох свідків, пояснюючи, що не має часу, оскільки везе дітей додому, а також постановами про притягнення ОСОБА_1 двічі протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд дійшов висновку, що дії поліції відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в частині подяку встановлення у водія ознак сп`яніння.

При таких обставинах, вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є доведеною.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних НАІС ДДАІ не отримував посвідчення водія.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, ч.3 ст.130 КУпАП, керуючись ст. ст.40-1, 33,36, 279,280,283,284 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя О.В. Бородіна