Справа № 372/1886/20
№3-567/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2020 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді водія ОТП «Лізінг», реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомо,

по ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ГР № 011108 від 30.05.2020 року, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме: 30.05.2020 року о 13:02 год. перетнув державний кордон України в пункті перетину кордону Нові Яриловичі на транспортному засобі «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, яка повинна перебувати на самоізоляції за місцем мешкання у порядку визначеному п.6 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392. Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вони підлягають поверненню до Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. ст.7,254,279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно ст.278 Кодексу Українипро адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма статті 44-3КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , взагалі не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, норми статті 44-3КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Відповідно, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які конкретно правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, в даному випадку повинні були бути застосовані (з викладенням їх змісту), і які положення таких правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, були порушені.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Так відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою. Він повинен містити всі відомості, що стосуються правопорушення, особи порушника, прізвище, ім`я, по-батькові свідків (адреси та телефони), обов`язково робиться посилання на той нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, а саме, протокол про адміністративне правопорушення та додані матеріали, встановлено невідповідність вимогам ст. 256 КупАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення не містять відомостей про конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення та відомостей на підтвердження того, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 був дійсно особою, яка перебувала на самоізоляції за місцем проживання, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено адресу місця самоізоляції ОСОБА_1 , яке він самовільно залишив та не зазначено назву населеного пункту місця перебування ОСОБА_1 , після залишення ним свого місця самоізоляції, також в матеріалах справи відсутні відомості інформативної згоди особи на проведення протиепідемічних або профілактичних заходів, якою було визначено режим карантину (самоізоляції) та відповідальність за порушення таких правил, не долучені докази в підтвердження факту, що ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про необхідність проходження самоізоляції.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 , об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та прийняти в справі законне і об`єктивне рішення

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цьогоКодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» (KARELIN v. RUSSIA), заява № 926/08, остаточне від 06.03.2017р., суд дійшов висновку, що суддя не може самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже це становитиме порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно достатті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Вказані недоліки заважають своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності із законом, забезпечити виконання винесеної постанови за результатами розгляду, а також виявленню причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення, запобіганню правопорушенню, вихованню громадянина у дусі додержання законів, зміцнення законності. Крім того, вказане суттєво порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її право на захист.

Враховуючи викладене, вказаний матеріал підлягає поверненню для належного оформлення.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 за №11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Конституційний Суд України у рішення №2-рп/2015 від 31.03.2015 роз`яснив, що положення ч.2 ст.294КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених устатті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з вищевикладеним, даний адміністративний матеріал не може бути розглянутий в суді і підлягає поверненню для дооформлення.

Керуючись ст.ст. 256, 278 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення Серії ГР № 011108 від 30.05.2020 року з доданими матеріалами відносно ОСОБА_1 повернути до Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, для належного дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: