Провадження № 33/4820/64/20
Категорія: ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з Городоцьким районним судом Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, мешканку АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За постановою суду, 12 листопада 2019 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 (належність т.з. - ОСОБА_3 ), по а/д Н-03 Житомир-Чернівці 197 км., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення із автомобілем, марки «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_2 (належність т.з. - ОСОБА_2 ), який під керуванням ОСОБА_2 рухався у зустрічному напрямку, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Непогоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2019 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по даній справі відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову вважає незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги схему ДТП, оскільки така є недійсною, оскільки складена не за місцем скоєння ДТП, при її складанні враховані лише пояснення водія автомобіля марки «AUDI A6», не взято до уваги її пояснення.

Огляд на стан сп`яніння є незаконним, оскільки працівники поліції порушили порядок проведення такого, зокрема, відмовили в клопотанні про проведення огляду в медичному закладі.

Суд безпідставно не викликав та не допитав свідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, чим допустив неповноту розгляду справи.

Порушено її право на захист, оскільки про розгляд справи 4 грудня 2019 року суд її не повідомив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

Хоча ОСОБА_1 винною себе не визнає, її винуватість у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 301309, з якого вбачається, що 12.11.2019 року на автомобільній дорозі Н-03 «Житомир - Чернівці» 191 км.+800 м. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна вимова). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовилася у присутності двох свідків (а.с. 1);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога та за допомогою приладу «Драгер» (а.с. 3, 4);

- даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл +++), з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від яких остання відмовилася (а.с. 9);

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 349304, з якого вбачається, що 12.11.2019 року на автомобільній дорозі Н-03 «Житомир - Чернівці» 191 км.+800 м. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та допустила зіткнення із автомобілем, марки «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 10);

- даними схеми місця ДТП, з яких вбачається, що два транспортні засоби «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП отримали механічні пошкодження у вигляді лівого дзеркала заднього виду (а.с. 11);

- даними пояснень ОСОБА_2 , з яких вбачається, що після скоєння ОСОБА_1 дорожньо - транспортної пригоди, остання не зупинилась, а тому він її наздогнав. На його запитання чому вона так вчинила, не відповіла. Разом з тим, від огляду на стан сп`яніння відмовилась як на місці зупинки транспортного засобу, так і у Скаржинецькій психіатричній лікарні.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та обгрунтовано визнав її винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що схема місця ДТП є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки складена не за місцем скоєння ДТП, при її складанні враховані лише пояснення водія автомобіля марки «AUDI A6», апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з неї вбачаються механічні пошкодження обох автомобілів. Такі пошкодження узгоджуються із механізмом їх отримання, про які у судовому засіданні розповів потерпілий.

Посилання ОСОБА_1 на те, що огляд на стан сп`яніння є незаконним, оскільки працівники поліції порушили порядок проведення такого, зокрема, відмовили їй у клопотанні про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Так, як вбачається із відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл +++), працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від яких остання відмовилася.

Зокрема, на запитання поліцейського: «Чи будете проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер»?», ОСОБА_1 відповіла: «Ні»; «В лікаря нарколога в медичному закладі будете проходити огляд? Відмовляєтесь?», остання відповіла: «Да». Будь - яких клопотань про проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 не заявляла.

Отже, працівниками поліції дотримано порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, порушень при його проведенні апеляційним судом не встановлено, тому такий огляд є законним.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти розгляду справи, оскільки суд не викликав та не допитав свідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.

Так, наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто та є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. Натомість, її письмового клопотання про безпосередній допит свідків у суді першої інстанції матеріали справи не містять.

Отже, підстав для безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні у суду не було.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд порушив її право на захист, оскільки розглянув справу за її відсутності, про розгляд такої 4 грудня 2019 року вона не була повідомлена, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст.ст. 124, 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Як вбачається із матеріалів справи, така надійшла до Хмельницького міськрайонного суду 20 листопада 2019 року та призначена до розгляду на 26 листопада 2019 року.

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги. У такій заяві вказала свій номер телефону ( НОМЕР_3 ) (а.с. 17). Справу слуханням відкладено до 4 грудня 2019 року.

28 листопада 2019 року, з урахуванням строків розгляду справи, Хмельницький міськрайонний суд направив ОСОБА_1 на номер телефону, який остання вказала у своїй заяві, SMS-повідомлення про розгляд справи 4 грудня 2019 року о 16 годині у Хмельницькому міськрайонному суді.

Відповідно до даних довідки про доставку SMS таке повідомлення їй доставлено 28.11.2019 року о 10 годині 36 хвилин.

Отже, суд дотримався вимог закону про повідомлення правопорушника про час і місце розгляду справи шляхом надіслання SMS - повідомлення.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи 04.12.2019 року в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області належним чином. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано розцінив таку поведінку правопорушниці як зловживання своїми правами, тобто порушення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та здійснив судовий розгляд справи у її відсутність.

Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено повністю, тому вона підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Більш серйозним правопорушенням у даному випадку є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.