№263/5266/20
№3/263/1973/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року місто Маріуполь Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Федоренко Тетяна Іванівна розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Маріуполі в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.3 ст.130, ч.4 ст.121 КУПАП,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2020 року о 13:29 годині на вул. Миколаївський, біля буд.5, у Центральному районі міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21013, державний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, підвищена жвавість). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП. Дане правопорушення вчинено двічі протягом року.

19 травня 2020 року о 21:40 годині на вул. Харлампіївській біля буд.43 у Центральному районі міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21093, державний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП. Дане правопорушення вчинено двічі протягом року.

19 травня 2020 року о 21:40 годині на вул. Харлампіївській біля буд.43 у Центральному районі міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого не працюють задні габаритні вогні в темну пору доби, чим порушив вимоги п.п. 31.4.3а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 неодноразово до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, своєчасно повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, суд неодноразово вживав заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом надіслання судових повісток та розміщення інформації про стан розгляду справи на офіційному Web-сайті Судової Влади України, проте, в жодне з призначених судових засідань Просвірнін К.К. не з`явився.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 31.4.3а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності з технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

У відповідності до ч.3 ст.130 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за дії , передбачені ч.1 цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 4 ст.121 КУПАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом серії ДПР18 № 523086 про адміністративне правопорушення від 27.04.2020 року, протоколом серії ДПР18 № 296059 про адміністративне правопорушення від 19.05.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відеозаписами, наданими працівниками поліції, рапортом поліцейського, копією постанови суду від 03.12.2019 року, згідно якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, копією постанови суду від 12.03.2020 року , згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу та іншими матеріалами.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, підтверджується протоколом серії ДПР18 № 296193 від 19.05.2020 року, рапортом поліцейського, довідкою інспектора взводу №2 роти4 батальйону УПП в Донецькій області, згідно якої 06.02.2020 року винесено постанову серії БАА№ 616848 за ч.1 ст.121 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року була двічі притягнена до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, протягом року не виконав зазначені вимоги Правил дорожнього руху, таким чином його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130, ч.4 ст.121 КУпАП доведена в повному обсязі.

При цьому суд застосовує вимоги ч. 3 ст. 130 КУпАП, які діяли на час вчинення адміністартивного правопорушення в редакції Закону станом на 27.04.2020 року та 19.05.2020 року, оскільки з 01.07.2020 року диспозиція вкзаної статі змінилася, та за вказані правопорушення передбачено кримінальну відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, які відноситься до грубих порушень ПДР України як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно довідки старшого інспектора ВАП УПП в Донецькій області Просвірнін ОСОБА_6 .К. посвідчення водія ніколи не отримував, у зв`язку із чим, у суду відсутні підстави накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому суд керується роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", згідно з якими позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Крім того, відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст.40-1, 121, 130, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.121, ч.3 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 40 800 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Т.І.Федоренко