Справа № 329/924/20
Провадження № 3/329/407/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Кіріченко Н.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення,ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 12.10.2020, о 08 год. 00 год. свідомо пішов з місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та не повернувся.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що його неповнолітній син ОСОБА_2 09.10.2020 поїхав на навчання до м.Запоріжжя, де проживаву своєї сестри ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Так, 12.10.2020 ОСОБА_1 зателефонувала дочка ОСОБА_3 , яка повідомила, що ОСОБА_2 не повернувся додому після навчання, а про факт зникнення брата вона повідомила в поліцію. Надалі 13.10.2020, ОСОБА_2 знайшли працівники поліції та повідомили ОСОБА_1 , що його син ОСОБА_2 знаходиться у відділенні поліції. Як з`ясувалося син не сів в останню маршрутку, яка слідувала з місця навчання до місця проживання, вирішивши з друзями випити пива. Сестрі він не зателефонував та не повідомив про це.

Згідно письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, він проживає разом з сестрою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . 12.10.2020, близько 08 год. 00 год. він пішов з місця проживання до навчального закладу. Після закінчення занять, близько 16 год. 30 хв. він разом з друзями пішов гуляти, його знайомий придбав пиво, яке потім вони вживали у дворі біля під`їзду по вул. Моторобудівників, 62, м. Запоріжжя. Оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння, то не подзвонив сестрі ОСОБА_3 та не повідомив про його місце перебування, а потім у нього розрядився телефон.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія або бездіяльність, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов виховання дітей.

Згідност.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 розтлумачено деякі аспекти поняття «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків». Так Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , навчається в м. Запоріжжя в училищі № 17.

Оскільки, ОСОБА_2 є студентом навчального закладу, то зазначена обставина свідчить про те, що його батько ОСОБА_1 піклується про сина, оскільки забезпечив можливість навчання сина.

Крім того, з матеріалів справи випливає, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , досяг 17 річного віку, а тому суд вважає, що в такому віці особа може свідомо оцінювати свої вчинки та приймати рішення. Більше того, син, якому 17 років навчається та фактично проживає в іншому місті, веде самостійне життя, при цьому зі змісту протоколу неможливо зробити висновок, що саме батько не зробив для забезпечення умов виховання, навчання, розвитку чи проживання сина.

В даному випадку відсутні будь-які обставини, що свідчили б про свідоме ухилення батька від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина. Сам по собі факт того, що неповнолітній син не повернувся додому після закінчення занять в навчальному закладі та не повідомив про своє місце перебування, не свідчить та не може свідчити про допущення дій чи бездіяльності батька, які направлені на ухилення від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставин суд доходить до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Керуючись ст.ст. 184, 221, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, через Чернігівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду.

Суддя А.В. Богослов