ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/36793/20

Провадження № 3/947/8880/20

10.12.2020 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області (протокол серії ДПР18 №063132 від 12.11.2020 року) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 20.10.2020 року о 16 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», н/з НОМЕР_1 в м. Одеса по вул. Інглезі, 9А к. 1 (АЗС «Окко»), будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив, в зв`язку чим, допустив порушення п. 2.10 ПДР, з огляду на що відносно останнього складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №063132 від 12.11.2020 року.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнав, зазначивши, що місце пригоди дійсно залишив, між тим попередньо повідомивши працівників АЗС «Окко» про причину свого від`їзду та про намір відшкодувати завдану шкоду. Крім того, зазначив, що ним було залишено свої контактні дані, а на теперішній час, завдану шкоду відшкодовано у повному обсязі. Викладеним підтверджується відсутність в його діях суб`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на що, провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 просив закрити, долучивши про це відповідне клопотання.

Дослідивши складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №063132 від 12.11.2020 року, а також долучені до нього матеріали, вислухавши думку особи, відносно якої складено адміністративний протокол в судовому засіданні, суд приходить до наступного переконання.

Статтею 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за наступні дії, а саме: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. п. 33 п. 1.10 Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Як вбачається з складеного протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП (протокол серії ДПР18 №063132 від 12.11.2020 року), в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що з місця пригоди ОСОБА_1 поїхав, оскільки віз свою дружину в лікарню, залишивши при цьому свої контакти працівникам АЗС і повідомивши, що він повернеться.

Викладені доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі співвідносяться з наявними в матеріалах адміністративної справи його письмовими поясненнями, датованими 12.11.2020 року, а також його усними поясненнями, наданими суду в ході розгляду даної адміністративної справи.

При цьому, суд враховує, що матеріали даної адміністративної справи також містять письмові пояснення громадянки ОСОБА_2 , яка являється працівницею АЗС «Окко». Зокрема, з вказаних письмових пояснень вбачається, що після допущення громадянином ОСОБА_1 ДТП, останній повідомив, що відшкодовувати завдану шкоду не буде, після чого місце пригоди залишив.

Відтак, в даному випадку склалася ситуація, коли письмовим поясненнями громадянки ОСОБА_2 , протиставлені пояснення особи, відносно якої складено адміністративні матеріали громадянина ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи, що вищевказані пояснення зазначених осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) являються діаметрально протилежними та взаємовиключними, суду слід надати перевагу одним доказам (поясненням), не взявши до уваги, при цьому, інші.

В свою чергу таке рішення суду повинно бути належним чином обґрунтованим та аргументованим, а також таким, яке в повній мірі буде ґрунтуватися на вимогах Закону.

В аспекті даного питання, важливою є категорія «доведення поза розумним сумнівом», яка в загальному вигляді являє собою сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, які будуть виключати будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, відносно якої складено адміністративні матеріли є винною у вчиненні саме такого правопорушення.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В свою чергу, Конституційним Судом України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зазначено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Враховуючи, що матеріали даної адміністративної справи, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 , не містять будь-яких інших доказів на підтвердження обставин залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, при цьому згідно пояснень останнього, які є логічними, послідовними та узгодженими між собою, а відтак не викликають у суду сумніву в їх достовірності, останнім вимушено було залишено місце ДТП, при цьому здійснено усі необхідні дії, спрямовані на подальше відшкодування завданої шкоди, суд приходить до переконання, що в рамках даного адміністративного провадження перед судом не доведено наявності в діях громадянина ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що суду не було надано доказів, якими б підтверджувалася наявність у громадянина ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, що виключає в цілому наявність вказаного складу адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання про необхідність закриття вказаного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 122-4, 247, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.