Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/2267/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши в м.Маріуполі матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка працює фахівцем з обслуговування клієнтів відділення «Швидко Гроші» ТОВ «Споживчий центр», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований за статтею 44-3 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

08 квітня 2020 року до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшов матеріал відносно ОСОБА_1 для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП за ппорушення правил щодо карантину людей.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №129000 від 03 квітня 2020 року, ОСОБА_1 03.04.2020 року о 12-30 годин, знаходячись на робочому місці у приміщенні відділення «Швидко Гроші», розташованому біля будинку №47 по вул.Маміна-Сибіряка в м.Маріуполі, здійснювала роботу закладу, діяльність якого заборонено, чим порушила Постанову Кабінету Міністрів №211 від 11.03.2020 року.

ОСОБА_1 у жодне судове засідання не з`явилася. Так, судове засідання по розгляду матеріалу було призначено на 17.04.2020 року, про що її було повідомлено співробітником поліції. 15.04.2020 року ОСОБА_1 поштою надіслано до суду письмові пояснення щодо невизнання провини та клопотання про відкладення судового засідання, в якій посилалася на запровадження на території України карантину, а також на неможливість прибуття до суду. За таких підстав, розгляд справи відкладено на 15.05.2020 року. Після цього 12.05.2020 року та 13.05.2020 року ОСОБА_1 поштою надіслано до суду аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантином. За клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розгляд справи було відкладено на 04.06.2020 року. ОСОБА_1 03.06.2020 року на електронну адресу суду надіслано клопотання про відкладення розгляду справи з тих самих підстав, яке було продубльовано 04.06.2020 року особистим поданням до канцелярії суду. Розгляд справи було відкладено на 23.06.2020 року та 22.06.2020 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду знов надіслано клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на запровадження на території України карантину. Отже про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлена належним чином та була обізнана, про що свідчать її заяви щодо відкладення справи.

Разом із тим, суд вважає, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явилася в судове засідання, оскільки жодних доказів наявності у неї будь-якої хвороби або незадовільного стану здоров`я, яке б унеможливлювали її прибуття до суду (зокрема: лікарняного або медичної документації про звернення до закладів охорони здоров`я) до справи долучено не було.

Щодо посилання ОСОБА_1 на встановлений в країні карантин як підставу перенесення розгляду справи, то суд також не вважає це поважною причиною неявки в суд, оскільки на даний час Урядом України запроваджено послаблення карантинного режиму. Зокрема з 25 травня 2020 року згідно з постановою КМУ від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами внесеними постановою КМУ від 03 червня 2020 року №435), та з етапів послаблення протиепідемічних заходів» з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року застосовуються протиепідемічні заходи, які дозволяють ОСОБА_1 або її представнику перебування в громадських будинках і спорудах, в тому числі відвідування суду, використання громадського транспорту за умови використання засобів індивідуального захисту.

ОСОБА_1 не надано суду відомостей, які б свідчили, що вона є безпосередньо хворою, чи перебуває у самоізоляції із законодавчо встановлених підстав.

Оголошений в країні адаптивний карантин та існуючі протиепідемічні обмеження не виключають можливості реалізації особою своїх процесуальних прав шляхом подачі письмових пояснень (заперечень), залучення захисника, а також особистої участі особи у розгляді її справи, оскільки постанова КМУ №211 від 11.03.2020 року, яка вже втратила свою чинність, а також постанова КМУ від 20 травня 2020 року №392 (зі змінами внесеними постановою КМУ від 03 червня 2020 року №435), яка нині діє, встановлює лише заборону відвідування закладів освіти та проведення масових заходів, натомість судові установи, вживши необхідних заходів безпеки для працівників та відвідувачів, працюють та здійснюють судочинство.

За вказаних обставин суд, приймаючи також до уваги передбачені діючим законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, не знаходить підстав для задоволення наведеного вище клопотання ОСОБА_1 та вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі наявних документів.

ОСОБА_1 надала письмові пояснення, згідно яких свою провину не визнала, зазначила, що на момент складання протоколу вона працює фахівцем з обслуговування клієнтів, 03.04.2020 року знаходилася на своєму робочому місці, у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «Швидко Гроші») за адресою м.Маріуполь, вул.Маміна-Сибіряка, 47, проте не здійснювала особистого прийому відвідувачів, що підтверджується наданими нею фотознімками камер спостереження. Вона лише відповідала на дзвінки за телефоном перевіряла касові документи, готувала їх для передання на зберігання та прибиралась, господарську діяльність не здійснювала, є найманим працівником, прийом відвідувачів не вела. При цьому зазначила, що постанова КМУ №211 від 11.03.2020 року не встановлює заборони фінансовим установам проводити діяльність в цілому, а лише встановлює заборону проводити діяльність з приймання відвідувачів. Вважала, що її знаходження на робочому місці не порушують вимог карантину та діюче законодавство. У зв`язку із недоведеністю її провини просила закрити справу.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, відповідальність за ст.44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Положення вказаної статті є банкетною та відсилає до певних правил, встановлених щодо карантину людей.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (яка булла чинна в момент складання протоколу) на всій території України з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 даної постанови заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Із вказаних положень слідує, що обмежено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, проте не заборонено в цілому діяльність таких фінансових установ.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою установою є - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ, зокрема, належать банки, кредитні спілки та ломбарди.

Згідно з пунктом 5 статті 1 цього ж закону фінансовою послугою - визнаються операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Із системного аналізу діючого законодавства вбачається, що постановою КМУ №211 від 11 березня 2020 року в цілому діяльність фінансових установ не забороняється, а обмежується робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів. Тобто суб`єкти господарювання, в тому числі і фінансові установи, робота яких безпосередньо пов`язана із прийманням відвідувачів, зобов`язані припинити такий вид діяльності з метою недопущення розповсюдження вірусної інфекції. Проте таким суб`єктам господарюванням не заборонено здійснювати іншу діяльність, передбачену статутом та діючим законодавством, яка не передбачає приймання відвідувачів, в тому числі працювати в закритому режимі без приймання відвідувачів та споживачів фінансових послуг, підтримувати мінімально необхідне функціонування фінансової установи, проводити внутрішню інвентаризацію або організацію фінансової звітності.

ОСОБА_1 , заперечуючи свою вину, вказувала на роботу фінансової установи саме в закритому режимі без приймання відвідувачів, проведення перевірки касових документів та прибирання приміщення.

Такі твердження ОСОБА_1 не були спростовані та матеріали справи не містять належних та достатніх доказів прийняття фінансовою установою будь-яких відвідувачів або споживачів. Долучені до справи фотознімки з камер спостереження відображають лише процес складання протоколу та загальний вигляд приміщення відділення, в якому будь-яких сторонніх відвідувачів не зафіксовано.

Таким чином в судовому засіданні не було доведено порушення ОСОБА_1 правил карантину, а тому відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП України закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт