Справа № 308/9148/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Вотьканича Ф.А., з участю секретаря судового засідання Чейпеш С.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 та захисника-адвоката Ковальчук О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/729/19, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ковальчук О.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постанови судді, ОСОБА_1 31.07.2019 близько 04:00 год по вул. Гагаріна, 46 у м. Ужгород, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», номерний знак к НОМЕР_1 , порушив вимоги пункту 2.9«а» Правил дорожнього руху, чим учинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Ковальчук О.В. зазначала, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки судовий розгляд проведено однобічно, упереджено та неповно. Посилалася на те, що розглянувши справу за відсутності її і ОСОБА_1 , суд позбавив їх можливості подати відповідні докази, заслухати свідків, дослідити нагрудний відеозапис поліцейський, характеризуючи дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, чим позбавлено ОСОБА_1 права на захист. Також мотивував апелянт скаргу і тим, що місцевим судом залишено поза увагою неповнолітній вік ОСОБА_1 та не застосування до нього заходів упливу, передбачених ст.24-1 КУпАП. За таких обставин просила скасувати постанову судді та винести нову, якою застосувати до ОСОБА_1 захід упливу у виді передачі його під нагляд батькам.

У судовому засіданні ОСОБА_1 обставини про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення не заперечив, вину визнав повністю, щиро розкаявся, обіцяв на майбутнє таких протиправних дій не вчиняти, а також просив урахувати суд, що він є студентом першого курсу УжНУ, денної форми навчання, доходів немає, займається спортом та усвідомив неправильність своїх дій.

Захисник Ковальчук О. В. у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити та врахувати, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, згідно з довідки органів поліції посвідчення водія не отримував, є студентом, доходів немає, щиро кається у вчиненому, вперше притягається до адміністративної відповідальності, а тому просить застосувати до нього захід упливу шляхом передачі його під нагляд матері ОСОБА_2 .

Законний представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції висловила свою згоду на взяття під нагляд свого сина ОСОБА_1 .

Апеляційний суд дослідив наявні у матеріалах справи докази, заслухав пояснення правопорушника ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 і адвоката Ковальчук О.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід упливу шляхом передачі його під нагляд матері, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення та обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9«а» Правил дорожнього руху водій не вправі керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Водночас, окрім повного визнання в суді апеляційної інстанції своєї винуватості, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення також стверджується і відповідним актом огляду його на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), результатом чек «Драгера» про виявлення у ОСОБА_1 1,70 проміле (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

Указані в апеляційній скарзі доводи про те, що розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, таке призвело до неможливості подати ними відповідні докази, заявити клопотання, заслухати свідків, дослідити нагрудний відеозапис поліцейський, характеризуючи дані особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не призвели до неповноти у з`ясуванні фактичних обставин справи та висновку суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не перевірив та не з`ясував обставини справи, у тому числі й шляхом виклику та допиту свідків та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки відхиляючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції враховує те, що ні в апеляційній скарзі, ні в ході її розгляду сторона захисту не посилалася на будь-які конкретні обставини в обґрунтування цих доводів, а також не заявляла жодних клопотань про виклик та допит будь-яких свідків, дослідження доказів і не вказувала на те, які саме обставини, що можуть свідчити про незаконність висновків суду першої інстанції, можуть бути підтверджені шляхом допиту свідків, огляду відео.

Безпосередньо в апеляційному суді правопорушник ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_2 та захисник-адвокат Ковальчук О.В. не заперечували фактичних обставин, доведеність винуватості ОСОБА_1 в учиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та жодних клопотань у судовому засіданні не заявляли, а тому, на переконання апеляційного суду, права ОСОБА_1 не порушені.

Отже, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і доводиться доказами повно та всебічно перевіреними під час апеляційного розгляду справи.

Однак накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, місцевим судом порушено вимоги КУпАП з огляду на таке.

Положеннями ст.12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб які вчинили правопорушення у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років застосовуються заходи впливу передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема ч.1 ст.130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 цього Кодеску.

Матеріалами справи установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент учинення цього адміністративного правопорушення 31 липня 2019 року не досяг 18-ти річного віку, а отже був неповнолітнім.

За таких обставин суд першої, не перевіривши можливість застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_1 адміністративного стягнення, зокрема наявність у нього самостійного заробітку (доходів), необґрунтовано прийняв рішення про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. Згідно з довідки ДВНЗ «Ужгородського національного університету» № 85 від 10.12.2019 наданої апеляційному суду, ОСОБА_1 є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Фізична культура і спорт» факультету «Здоров`я та фізичного виховання» УжНУ, а тому немає самостійного заробітку. За таких обставин апеляційний суд уважає за недоцільним застосовувати до нього стягнення у виді штрафу.

Приписами ч.2 ст.30 КУпАП установлено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як убачається з довідки органів поліції, то згідно з облікових даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами не отримував (а.с. 9).

Отож, рішення судді в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами також не можна визнати обґрунтованим, оскільки як на час вчинення правопорушення, так і на час розгляду справи в суді першої та другої інстанції, він такого права не мав і відомості про це в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, рішення суду в частині призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами не можна визнати обґрунтованим, у зв`язку з чим постанова судді в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

За наведених вище обставин, а також ураховуючи повне визнання ОСОБА_1 своєї вини, щире каяття, притягнення його до адміністративної відповідальності вперше та інших даних про його особу, апеляційний суд доходить до переконання, що відповідно до вимог ст.24-1 КУпАП до неповнолітнього ОСОБА_1 можливо застосувати такий захід упливу, як передача його під нагляд батькам, а саме матері ОСОБА_2 , яка надала в апеляційному суді свою згоду на взяття його під свій нагляд.

Окрім цього, вимогами ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Зазначена норма закону не передбачає сплату судового збору особою, яку піддано заходам упливу, передбачених ст.24-1 КУпАП.

Ураховуючи, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративний захід упливу, а не адміністративне стягнення, тому в цьому випадку сплата ним судового збору не передбачена ст.40-1 КУпАП.

Отже, апеляційна скарга захисника Ковальчук О.В. підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова в порядку ч.8 ст.294 КУпАП - до зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук О.В. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік скасувати.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП, - передача його під нагляд батькам - матері ОСОБА_2 .

Виключити з резолютивної частини постанови судді вказівку про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 384,20 грн.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф. А. Вотьканич