Справа № 215/3869/20
ПОСТАНОВА
08 липня 2020 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковський Я.А. розглянувши матеріали, які надійшли з Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України; яку 02.04.2020 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП; яка не працює; проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 184 КУпАП,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 24.06.2020 р. о 12:36 год. в м.Кривий Ріг за адресою :вул АДРЕСА_2 Адмірала АДРЕСА_3 , 7/41 в Тернівському районі, ОСОБА_1 ухиляється від виконання свої батьківських обов`язки щодо виховання своїх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме- не забезпечує необхідні умови проживання для дітей ( антисанітарні умови проживання, брудний одяг дітей).
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 758884 від 24.06.2020 (а.с. 1), акт обстеження умов проживання від 24.06.2020 ( а.с. 8-9), пояснення ОСОБА_1 ( а.с. 2), свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 6,7), постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 10), приходжу до такого висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у вигляді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Субєктивна сторона характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №758884 від 24.06.2020 року вказано, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідні умови проживання для дітей (антисанітарні умови проживання, брудний одяг дітей).
Однак, аналізуючи висновки інспектора поліції щодо неналежних умов проживання суд зазначає, що згідно акту обстеження побутових умов від 24.06.2020 діти забезпечені спальними місцями, куточком для навчання, приготовлений обід.
Жодних доказів про перебування сім`ї ОСОБА_1 на обліку як неблагополучної, про негативний вплив умов проживання на здоров`я чи навчання дітей, в т.ч. від шкільних чи медичних закладів, суду не надано.
Крім того, інспектором поліції не перевірено майновий стан ОСОБА_1 з метою зясування можливості придбання побутової техніки та проведення ремонту житла, а також не перевірено те, яким чином здійснювався соціальний супровід даної сімї.
Таким чином висновки інспектора поліції містять припущення та не підтверджуются матеріалами справи.
Також, з письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що в день перевірки діти гуляли на подвірї, де і забруднилися, що на думку суду не свідчить про неналежне виконання батьківських обовязків.
Згідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».
У справі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином при відсутності достатніх і переконливих доказів скоєння адміністративного правопорушення та наявності вини ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 слід провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбачене за ч.2 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 184 ч.2, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП,
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: