Номер провадження 33/804/60/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Цапу А.В., за участю захисника Басана Ю.П. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з неї судовий збір в розмірі 384,20 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 19 липня 2019 року о 21:50 в м. Бахмут Донецької області по вул. Горбатова, біля буд. 78, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем OPEL KADETT ДНЗ НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження. Зазначає, що не був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду. З 8 жовтня по 18 грудня 2019 року перебував за кордоном, в підтвердження чого надав копію закордонного паспорта з відмітками. Вважає, що суддя спрощено підійшов до розгляду, оскільки не допитав свідків та його особисто щодо обставин події. Вказує, що не керував транспортним засобом, а лише стояв біля нього. Поліцейські нічого не пропонували йому продути. Він лише з постанови дізнався про відмову від проходження огляду. В порушення ст. 254 КУпАП йому не видали копію протоколу. В його діях, в будь якому випадку відсутній склад правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом.

Перевіривши матеріали слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк, виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення, а отже строк оскарження постанови судді відносно ОСОБА_2 закінчився 21 жовтня 2019 року.

Зі змісту наданих апелянтом доказів підтверджується факт його відсутності у країні протягом 8 жовтня - 18 грудня 2019 року. Згідно наявного у справі клопотання, 13 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду щодо ознайомлення з матеріалами провадження та вже 17 січня 2020 року до апеляційного суду.

Наведені обставини свідчать про поважність причин пропуску строку оскарження, а відтак клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню.

При цьому, з матеріалів провадження встановлено, що судом було вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_2 , зокрема йому за адресою, зазначеною у протоколі, направлялись повісти про виклик до суду та було розміщено оголошення на офіційному сайті з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи (а.с. 8, 11, 12, 13, 14).

Разом з тим, поштові відправлення були повернуті до суду 1 та 10 жовтня 2019 року, у зв`язку з закінченням строку зберігання. Сам апелянт, покинув країну 8 жовтня 2019 року, тобто жодних перешкод в отриманні ним повідомлень про час дату та місце розгляду, які були направлені 16 та 26 вересня 2019 року, не вбачається.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини викладеної в рішенні «Пономарев проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно протоколу, ОСОБА_2 був повідомлений про те, що розгляд справи буде здійснюватись 26 липня 2019 року, о 10:00, в Артемівському міськрайонному суді.

Тобто, апелянт знаючи, що відносно нього здійснюється судове провадження, протягом двох місяців до суду не з`являвся, повідомлення про виклики не отримував та фактично на передодні розгляду справи виїхав з країни, що у сукупності свідчить про пасивність його поведінки та свідоме небажання приймати участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Таким чином, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Фактично, суд за відсутності будь яких клопотань та заяв, розглянув справу та постановив рішення на підставі наявних у справі доказів, що спростовує доводи захисту про спрощений підхід до розгляду та його неповноту, оскільки жодних нових даних, з яких випливала б необхідність дослідження тих чи інших обставин у суду не було, а вимоги КУпАП не закріплюють обов`язку щодо обов`язкового допиту осіб, що були присутні під час складання протоколу.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, з метою перевірки версії апелянта щодо невинуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, викладених у апеляційній скарзі, яку він та захисник підтримали у судовому засіданні, було здійснено допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, згідно версії, ОСОБА_2 зазначив, що дійсно у час та місці зазначеному у протоколі, він з друзями спілкувався біля автомобіля. Коли під`їхали поліцейські та запитали, чий автомобіль, він надав водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На запитання з приводу вживання алкоголю, він заперечив та пояснив, що в будь - якому випадку їх дії неправомірні, оскільки автомобіль не рухався і він ним не керував, в зв`язку з чим, виникла сварка і поліцейські запропонували йому їхати у лікарню, оскільки на їх думку він веде себе не адекватно, а алкотест для здійснення огляду на місці у них відсутній. Проте, він вказав, що згоден пройти огляд на місці події, і лише в разі незгоди з його результатами поїде у лікарню. Після цих слів співробітники поліції викликали ще один наряд поліції, а самі поїхали. Через деякий час вони повернулись, з двома особами у цивільному одязі, які до нього не підходили та з ним не спілкувались. Лише під час ознайомлення з матеріалами справи він дізнався, що у присутності свідків, він начебто відмовився за вимогою поліцейських продути алкотест та пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Разом з тим, вказана версія подій була спростована під час допиту свідка ОСОБА_3 , який був залучений працівниками поліції в порядку ст. 266 КУпАП та пояснив, що дійсно, разом з іншим понятим, був присутній під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 і порушнику пропонували продути алкотест та проїхати у лікарню для огляду на стан сп`яніння, проте він відмовився з підстав, що не керував транспортним засобом, а був пасажиром.

Цей же свідок зазначив, що коли працівники поліції пропонували йому прийняти участь у складанні протоколу відносно ОСОБА_1 , то показали відеозапис з реєстратора, де водій, не вмикаючи сигнал повороту, здійснив відповідний маневр. Після зупинки транспортного засобу вийшов водій, вдягнений у футболку та шорти. Він не пам`ятає обличчя порушника, через сплив значного часу, проте впевнений, що коли разом з поліцейськими приїхав на місце події, то пропозиція щодо продуття алкотестеру та огляду у лікарні була здійснена саме відносно того водія, що був на відеозаписі.

Зазначені пояснення повністю узгоджуються, з поясненнями працівника поліції, що склав протокол - свідка ОСОБА_4 , який вказав, що відомості відображені у протоколі є достовірними в повному обсязі. Під час чергування, його екіпаж побачив ОСОБА_5 , який не ввімкнув поворот, через що вони послідували за ним, ввімкнувши проблискові маячки та відповідний сигнал. В подальшому автомобіль заїхав у двори, де зупинився. Звідти вийшло двоє чоловіків. З водійського місця вийшов саме ОСОБА_2 . Під час спілкування, у нього було виявлено ознаки сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте порушник відмовився. В зв`язку з чим, було вжито заходів щодо залучення понятих для фіксації відмови та для доставки на місце події алкотесту, оскільки такий прилад один на відділ, після чого ОСОБА_2 знову запропонували продути алкотест та пройти огляд у лікарні, від чого порушник знову відмовився. Всі ці обставини були зафіксовані на відеозаписі, проте через погану якість обладнання, при копіюванні з флеш накопичувача реєстратора, запис було пошкоджено, що зумовило подальшу неможливість його відтворення.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу у місці події та у закладі охорони здоров`я.

Наведені докази у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом та спростовують версію апелянта щодо відсутності об`єктивних ознак цього правопорушення, а саме пропозиції поліцейських пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу у місці події та у закладі охорони здоров`я, а також керування транспортним засобом.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також слід зазначити, що в судовому засіданні апеляційного суду захисник заявив клопотання щодо витребування документів, які б підтвердили чи спростували наявність у поліцейських на місці події спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, ці обставини вже достатнім чином були досліджені під час розгляду, а тому подальше їх підтвердження зумовить лише необґрунтоване затягування строків розгляду справи. Сам захисник обґрунтовує своє клопотання лише припущеннями щодо відсутності цього приладу, проте така версія вже належним чином спростована поясненнями свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, підставою для відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка зафіксована у протоколі та поясненнях свідків, стала не відсутність алкотесту, а незгода з фатом керування.

Що стосується допущеного на думку апелянта порушення вимог ст. 254 КУпАП, то слід зазначити, що згідно протоколу, він відмовився від усіх підписів, пояснень та фактично будь - якої взаємодії з працівниками поліції, а тому незрозуміло, яким саме способом поліцейські мали змусити його взяти копію протоколу.

Враховуючи викладене, перевіривши постанову судді в межах апеляційної скарги, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя