ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1404/20 Справа № 216/3952/20 Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: ОСОБА_1 , захисника Шаповалова І.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Судом встановлено, що 25 червня 2020 року близько 23 години 10 хвилин ОСОБА_1 будучи адміністратором в розважальному закладі "Гараж", що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий буд. 20/2, при відвідуванні відвідувачів перебував без засобів індивідуального захисту обличчя та рук (маски та рукавичок), чим порушив вимоги Постанови КМУ № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження.

Також просить поновити строк на оскарження постанови вказуючи, що під час розгляду справи він не був присутній,а копію постанови отримав лише 21 жовтня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що рішення суду незаконне, оскільки було порушено право на захист та розглянуто справу без його участі, не надавалися матеріали справи для ознайомлення і право на захисника, перекладача. При цьому, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як не зрозуміло які пункти Постанови КМУ №221 від 11 березня 2020 року ним було порушено з урахуванням змін, що вносилися, не вказано частину статті, яку він порушив, а також в протоколі не вказані свідки. Крім того, апелянт вказує, що він знаходився без маски в неробочий час, коли не було відвідувачів. На думку апелянта фото, яке є в матеріалах справи не можу бути доказом, бо є копією, а не оригіналом.

В апеляційному суді Маслов О.А. та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення Правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 є правильними та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладенні обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , який підтвердив факт перебування без маски; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , який також підтвердив перебування ОСОБА_1 без маски; фотознімками, які завірені та з яких видно, що ОСОБА_1 перебувала без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Дані докази, апеляційний суд вважає належними та такими, що доповнюють одне одного, тому доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини є безпідставними.

При цьому, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у ньому зазначено суть правопорушення та розкрито об`єктивну сторону правопорушення. Згідно даної статті було зазначено одного свідка, який був наявний під час складання протоколу.

В той же час, апеляційний суд вважає, що постанову необхідно змінити в частині накладення стягнення стосовно ОСОБА_1 з наступних підстав.

Так, 21 листопада 2020 року набрав чинності Закон України від 06 листопада 2020 року № 1000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно яким статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту:

- «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Таким чином, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно відбуватись на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З фабули адміністративного протоколу та встановлених районним судом обставин видно, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке на даний час передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП України, оскільки за протоколом останньому інкримінуються дії за перебування у закладі Гараж без захисної маски.

За таких обставин необхідно дійти висновку, що Законом № 1000-ІХ пом`якшена відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту. Цей Закон має зворотну силу, тому поширюється і на правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для закриття провадження в справі з огляду на положення ст. 247 КУпАП, не вбачається, проте доцільним є застосування санкції, передбаченої саме ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, як такої, що поліпшує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи вимоги ст. 8 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону України від 06.11.2020 р. №1000-ІХ).

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року, в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави змінити, зменшивши суму штрафу до 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

В іншій частині постанову від 06 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький