КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1105/2020 Суддя 1 інстанції - Шмигельський Д.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

Постановою судді встановлено, що 17.12.2019 року о 22 годині 40 хвилин по вул. Бальзака, 8 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва (справа № 754/590/20) щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ОСОБА_1 не був водієм, автомобілем не керував та поліція автомобіль під його керуванням не зупиняла, керування він заперечував категорично під час спілкування з поліцейськими та на протязі всього часу складання протоколу за статтею 130 КУпАП. Не зацікавлені та неупереджені свідки керування поліцейськими не встановлені та не опитані, в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, знаходився на парковці і нікуди не їхав.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП та не може бути притягнутий до відповідальності за таке правопорушення. Особа, яка не є водієм, не повинна на вимогу патрульної поліції проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, захисник зазначає, що ОСОБА_1 взагалі не бачив та не був ознайомлений з постановою НК № 737920 за ст. 122 КУпАП. В постанові поліцейський, з метою штучно створити підстави для складання протоколу за ст. 130 КУпАП та доведення факту керування, якого насправді не було, зазначив, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем 17.12.2019 о 22-35 вул. Драйзера 8, перед поворотом праворуч не увімкнув покажчик повороту.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 надав беззаперечні докази того, що він не керував автомобілем, а саме інформацію за особистою платіжною карткою, яку він використовував по вул. Драйзера, 8 супермаркет «Сільпо» 17.12.19 року о 22-24, що доводить покази ОСОБА_1 , що автомобіль перебував на парковці супермаркету, він не керував автомобілем, просто перебував в ньому, ПДР не порушував. В, на думку апелянта постанові вказані обставини які не відповідають дійсності.

Крім захисник вказує на те, що з матеріалів справи, а саме відео з боді камер поліції вбачається, що ОСОБА_1 поліцейські не пропонували пройти медичний огляд зметою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто поліція порушила процедуру передбачену чинним законодавством, запропонувала пройти огляд на приладі Драгер, після відмови від огляду на приладі Драгер не пропонували пройти огляд у лікарні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши інспекторів патрульної поліції - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер поліцейських, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не в повному обсязі і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки не був водієм транспортного засобу, на думку апеляційного суду, вони є необґрунтованими та спростовуються сукупністю зібраних по справі доказами.

Так, під час апеляційного розгляду було допитано інспекторів патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надали аналогічні пояснення та пояснили, що 17.12.2019 року під час патрулювання у складі екіпажу, по радіозв`язку від Громадської організації «Майдан» отримали орієнтування про те, що за адресою Драйзера, 8 в м. Києві на парковці біля магазину «Сільпо», водій в стані алкогольного сп`яніння на автомобілі «Міцубісі» червоного кольору рухається по парковці. Оскільки були неподалік, то швидко приїхавши за вказаною адресою, було виявлено автомобіль, схожий по орієнтування, який рухаючись по парковці між рядами автомобілів, повертаючи праворуч на паркувальне місце не ввімкнув покажчик повороту. Вказаний автомобіль було зупинено шляхом ввімкнення проблискових маячків червоного та синього кольору. В подальшому за вказане правопорушення на водія було складено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Такі пояснення інспекторів поліції підтверджуються відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що інспектор поліції, підійшовши до автомобіля ОСОБА_1 , повідомив водієві про те, що причиною зупинки стало те, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі та здійснюючи поворот праворуч, не ввімкнув покажчик повороту.

В матеріалах справи міститься копія постанови НК №737920 від 17.12.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.5), згідно якої водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , перед поворотом праворуч не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б) ПРД України.

Вказана постанова не скасована, та підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Lancer».

Наведене спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був водієм. Не спростовує таких висновків і долучений до матеріалів справи чек, який підтверджує використовування по вул. Драйзера, 8 в супермаркеті «Сільпо» 17.12.19 року о 22-24 особистої картки ОСОБА_1 , адже, ОСОБА_1 інкримінують керування автомобілем о 22 год. 40 хв. по парковці біля цього ж супермаркету.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з тим, що після відмови ОСОБА_1 від огляду на приладі Драгер, працівники поліції не запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, проте належної оцінки цим доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №106315 від 17 грудня 2019 року (а.с. 2) 17.12.2019 року о 22 годині 40 хвилин по вул. Бальзака, 8 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Але, в протоколі відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп`яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров`я).

Між тим, із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер/відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», від якого він дійсно відмовився, посилаючись на те, що він не був водієм, проте далі пропозиції від поліцейського щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не надходило, поліцейським відразу ж було повідомлено про складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції, працівники поліції зазначили, що оскільки на місці зупинки біля водія ОСОБА_1 було багато людей, серед яких були активісти ГО «Майдан», в тій метушні могли і не запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що працівниками патрульної поліції грубо порушено вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП та приписи Інструкції, під час складання протоколу, який є актом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а також допустимість вказаних висновків як доказу вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначених вище приписів Інструкцій, доходжу до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За вказаних вище обставин, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідно до виписаних у статтях 252, 254, 255, 256КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу серії БД №106315 від 17 грудня 2019 року (а.с. 2) 17.12.2019 року о 22 годині 40 хвилин по вул. Бальзака, 8 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно пояснень інспекторів поліції, вони по радіозв`язку від Громадської організації «Майдан» отримали орієнтування про те, що за адресою Драйзера, 8 в м. Києві на парковці біля магазину «Сільпо», водій в стані алкогольного сп`яніння на автомобілі «Mitsubishi Lancer», червоного кольору рухається по парковці. ОСОБА_1 під час надання пояснень також підтвердив те, що він знаходився за адресою Драйзера, 8 в м. Києві на парковці біля магазину «Сільпо», а тому, за зазначеною в протоколі адресою: вул. Бальзака, 8 ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вищевикладені порушення, допущені при складанні та оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, є суттєвими та не можуть бути усунуті в суді.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначена не вірна адреса вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на це порушення закону і всупереч вимогам ст. 278 КУпАП розглянув справу по суті, не усунувши недоліки протоколу та не надавши цьому оцінки, визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал