Єдиний унікальний номер судової справи 201/6021/20
Номер провадження 3/201/2935/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 червня 2020 року серії ГП 294968, 12 червня 2020 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Мандриківська, біля будинку 234 в п`яному вигляді, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, порушення мови, чим ображав людську гідність та громадську мораль, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 178 КУпАП.

На виконання вимог ст.ст. 268, 277, 277-2 КУпАП щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання, судом направлено судову повістку на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу.

Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судового виклику на вказану у протоколі адресу до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Виходячи з положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 3 ст. 178 КУпАП, тобто як поява у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність та громадську мораль, вчинена особою, що двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях і появі в громадських місцях у п`яному вигляді.

При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є його місце скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема, стадіони, підземні переходи, під`їзди тощо.

Об`єктивна сторона діяння «розпивання спиртних напоїв у громадських місцях» полягає виключно в активних діях з вживання спиртних напоїв.

Іншим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Отже, виходячи з наведеного тлумачення закону, не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі прямого або непрямого умислу.

Так, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не в повному обсязі викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Зокрема, у протоколі не зазначено у чому полягала поведінка ОСОБА_1 у стані сп`яніння, яка явно порушувала загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо), а також не вказано чи мав він непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу, чи був у безпорадному стані тощо, тобто дії та поведінку особи, які ображають людську гідність і громадську мораль та утворюють об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Крім того, виходячи із змісту обставин адміністративного правопорушення, викладених в протоколі, не можливо дійти однозначно висновку, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення мало місце у громадському місці, адже посадова особа обмежилася лише тим, що вказала адресу: м АДРЕСА_2 Дніпро, АДРЕСА_3 Мандриківська АДРЕСА_4 біля АДРЕСА_5 , що, у розумінні закону, не є громадським місцем.

Поряд із цим, у викладі обставин адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 відсутнє посилання на обов`язкову кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, як вчинення інкримінованого правопорушення особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою надані копії рапорту лейтенанта поліції інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП 294969 від 12 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, протоколу про адміністративне затримання особи АЗ № 122013, які належним чином не завірені, копії постанов про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 754966 від 18 березня 2020 року, серії АПО18 № 752439 від 01 квітня 2020 відносно ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 178 КУпАП.

При цьому, окрім копій рапорту поліцейського, протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне затримання особи та вищенаведених постанов, інших об`єктивних доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, посадовою особою не надано, а відтак, зазначені документи не можна уважати належними і достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Поряд із цим, в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 щодо обставин інкримінованого йому правопорушення, що, у свою чергу, позбавляє суддю об`єктивної можливості з`ясувати позицію останнього щодо визнання або заперечення викладених у протоколі обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, суддя приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія ГП 294968 від 12 червня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська