Провадження № 3/554/116/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 січня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний код невідомий, до адміністративної відповідальності не притягувався

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

11 грудня 2019 року, приблизно о 13 год. 20 хв., порушник ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Master» д. н. з. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 8.4, 2.3.д Правил дорожнього руху України (далі - Правил), по провулку Польовому в м. Полтаві, виїжджаючи на вул. К.Шосе, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч»,здійснив рух ліворуч по смузі зустрічного руху на зустріч транспортному потоку, змусивши водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Mitsybishi Outlender» н. з. НОМЕР_2 , різко гальмувати та зщмінювати напрямок свого руху, що призвело до створення аварійної ситуації.

ІІ. Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину в вчиненні інкримінованого йому правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та просив призначити покарання у виді штрафу.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Частиною 4 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

IV. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Правила дорожнього руху.

Пункт 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

V. Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, додані до протоколу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 оскільки він порушивши вимоги пунктів 8.4, 2.3.д Правил, спричинив створення аварійної обстановки, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику його особи, поведінку під час скоєння правопорушення і після цього, ставлення до скоєного, яке суд розцінює як дійове каяття, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у виді мінімального штрафу, що передбачено санкцією вказаної статті і це буде справедливе стягнення, достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 420,40 грн. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко