П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

До Черкаського районного суду Черкаської області надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , щодо якого складено адміністративні протоколи, а саме: протокол серії ДПР18 № 399136 від 15.09.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 707/2151/20; та протокол серії ДПР18 № 248083 від 17.09.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 707/2152/20.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 707/2151/20, провадження № 3/707/1429/20.

Так, судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 15 вересня 2020 року о 13 год. 00 хв. в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області по вул. Благовісна, 184, керував мопедом марки «HONDA DIO», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Він же, 17 вересня 2020 року о 20 год. 50 хв. в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області по вул. Рябоконя керував мопедом марки «HONDA DIO», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Гр. ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подав.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_2 підписав один з протоколів про адміністративне правопорушення, а від підпису іншого відмовився в присутності свідків, суд констатує, що він достеменно знав про дане судове провадження, однак, з моменту складення протоколів по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, відтак, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

У п.п. 66 - 69 рішення у справі «Смірнова проти України» (заява № 36655/02) від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Нездатність державних органів ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням статті 6 параграфа 1 даної Конвенції, оскільки обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

За таких обставин, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, для забезпечення розгляду справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає за можливе розглянути справу без участі гр. ОСОБА_1 . Неявку гр. ОСОБА_1 у судове засідання суд розцінює як ухилення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень.

Вивчивши матеріали справи, дії гр. ОСОБА_1 за обома протоколами про адміністративні правопорушення суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується наступними доказами по справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399136 від 15.09.2020 року;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248083 від 17.09.2020 року;

- поясненнями гр. ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399136 від 15.09.2020 року, де ним власноручно зазначено: «випив 1,00 л. пива»;

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 056192 від 15 вересня 2020 року;

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 062098 від 17 вересня 2020 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- рапортом поліцейського СРПП Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції Дуки Я.В.

При визначенні адміністративного стягнення гр. ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання гр. ОСОБА_1 суд не вбачає.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_2 ніколи не отримував посвідчення водія та не мав права керувати транспортним засобом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 звернув увагу судів на те, що вони не вправі позбавляти права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала (п. 28 постанови).

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, вважаю, що до гр. ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, так як воно є необхідним і достатнім для його виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», з гр. ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП , -

п о с т а н о в и л а :

Визнати гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко