ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/230/20 Головуючий в 1-й інстанції - Мурашова Н.А.
Єдиний унікальний №337/67/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Косарєва В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 22.12.2019 року в 00.45год. в районі будинку №56 по вул. Василя Сергієнка в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN BORA», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), в порушення п.2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, а лише висловив свою незгоду з підозрою. Всупереч вимогам ст.254, ст.256 КпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось без його участі, протокол на підпис та копія протоколу не надавалась, не роз`яснювались права особи, передбачені ст.268 КУпАП, можливість ознайомитись з його існуванням та змістом було надано лише судом. Вся інформація викладена у протоколі не відповідає дійсності, звинувачення є незрозумілим. Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції переривається, а тому не може бути визнана належним доказом.

Вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. Спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6810», який начебто пропонувався використовуватись інспектором поліції для визначення стану його сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, то його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Їх покази, на які суд посилається як на докази його вини, не можна вважати беззаперечними доказами, оскільки вони є ідентичними та незрозумілими.

Звертає увагу суду, що його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій працівників поліції вимогам Інструкції.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Косарєва В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що в зазначений в протоколі день та час він дійсно керував автомобілем та був зупинений патрульними поліцейськими, які повідомили, що він керує транспортним засобом з технічною несправністю, а саме не працює задній стоп сигнал. Під час перевірки документів та бесіди поліцейські пред`явили йому підозру в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Однак в такому стані він не перебував. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Свою відмову від проходження огляду пояснив тим, що поліцейські вели себе неадекватно, з ним вчинив бійку один із свідків, на що співробітники поліції не відреагували. Вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння вважає незаконною, жодних ознак сп`яніння він не мав.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №215894 від 22 грудня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису та отримання копії протоколу останній відмовився (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2019 року, від підпису яких ОСОБА_1 відмовився (а.с.5-6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.7-8); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 22.12.2019 року.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що були запрошені поліцейськими для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки останній в їх присутності на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою спеціального технічного приладу, так і в закладі охорони здоров`я. Протокол було складено поліцейськими в їх присутності, підписаний ними особисто.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №215894 від 22 грудня 2029 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак відмовився від його підпису та отримання копії.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки звинувачення викладено незрозуміло, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку останній відмовився, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Зі змістом протоколу останній був ознайомлений, в протоколі наявні підписи свідків, які були присутні на місці події.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає. А тому доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколу вимогам закону, є безпідставними.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння через те, що вони пропонували пройти йому огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», який відсутній у державному реєстрі медичної техніки, які дозволені для застосування на території України, оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. У випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки працівники поліції технічний засіб не застосовувався, а тому посилання на його назву та номер є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків не можуть бути беззаперечним доказом його провини, оскільки їх пояснення є ідентичними і незрозумілими, апеляційний суд вважає також безпідставними, оскільки письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо наданих доказів у тому числі і пояснень свідків, про яких зауважував ОСОБА_1 . Більш того, в судовому засіданні суду першої інстанції були допитані зазначені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає.

Також суд першої інстанції належним чином вмотивував свої висновки щодо посилання сторони захисту на безпідставність зупинки працівників поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , автомобіль під керування останнього був зупинений через технічні несправності, а саме не працював стоп сигнал, у зв`язку з чим поліцейськими був складений протокол відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Доводи про застосування відносно ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства матеріалами справи не підтверджені.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 337/67/20