ун. № 759/1969/20
пр. № 3/759/1210/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Степанова Сніжана Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце роботи невідоме, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

26 січня 2020 року о 04:50 годин, ОСОБА_1 , рухаючись по Кільцевій дорозі, в районі будинку 23 в місті Києві, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E350», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною в протоколі. Крім цього, ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, та що розгляд його справи буде проводитись у Святошинському районному суді міста Києва. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Разом з цим, ОСОБА_1 не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, його участі не є обов`язковою.

Суддя, дослідивши докази по справі, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 311302 від 26 січня 2020 року, в якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26 січня 2020 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у найближчому медичному закладі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 29 січня 2020 року, в якому також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» та у медичному закладі в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та відповідно подія і склад адміністративного правопорушення, його вина доведена в повному обсязі та дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а саме те, що ОСОБА_4 є особою середнього віку, у зв`язку з чим до останнього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 8, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 252, 266, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено або захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя С.В. Степанова