РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/801/20

номер провадження 3/511/474/20

02.06.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі судді Іванова О. В., секретаря судового засідання Кирилової І.В., за участю особи у відношенні якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його представника адвоката Магери Р.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Роздільнянського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 09.05.2020 р. о 11.00 годині, перебуваючи за адресою: смт. Лиманське, порушив правила карантинного режиму, перебуваючи без захисної маски, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів № 211 від 11.03.2020 року, про що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Магера Р.Ю. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не вчиняв, 09.05.2020 року був в захисній масці, крім того, при складанні протоколу працівниками поліції не вірно зазначене прізвище особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме: замість вірного « ОСОБА_2 » вказано невірно « ОСОБА_2 », тому просив суд, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засідання особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 заперечував свою вину, вказував що ніякий закон він не порушував, а перебував в захисній мастці. Думку свого представника підтримав, просив не притягувати його до відповідальності, оскільки порушення він не допускав.

Суддя, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

У відповідності до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси, пояснення свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП .

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п. 25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з фабули протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебував без захисної маски в смт. Лиманське.

При цьому, статтею 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Проте, в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП, з протоколу, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено конкретну норму закону (статтю, пункт) вказаного чинного нормативно-правового акту, який став підставою для його складання, внаслідок чого не можливо встановити об`єктивну сторону правопорушення та наявність або відсутність відповідних порушень.

При цьому, згідно з п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 06 квітня 2020 року до 11 травня 2020 року на території України заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 1 абзацу 2 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Статтею 13 вищевказаного Закону фактично визначено, що є громадськими місцями, де забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів, а саме ліфти, таксофони, приміщення та території закладів охорони здоров`я, приміщення та територія навчальних закладів, дитячі майданчики, приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, приміщення об`єктів культурного призначення, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, приміщення готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, приміщення гуртожитків, аеропорти та вокзали, до яких автодорога не відноситься.

Судовим розглядом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення не в повному обсязі вказане посилання на конкретну норму Постанови КМУ щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Також, зазначення в протоколі місце вчинення вказаного правопорушення тільки смт Лиманське в розумінні норм законодавства не є громадським місцем.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, достатніх належних та допустимих доказів - фото та відеоматеріалів, пояснень свідків тощо.

При цьому, єдиний доказ, який доданий до вказаного протоколу - рапорт працівника поліції, не може бути визнаний доказом підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він не підтверджується іншими доказами. Рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, складається у вільній формі, тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, та в ньому відсутні джерела отримання інформації, у зв`язку із чим, не може бути доказом у розумінні ст.251 КУпАП. При цьому, зазначений рапорт складений поліцейським який складав протокол про адміністративне правопорушення, що може свідчити про його зацікавленість.

Крім цього, згідно вказаного протоколу не встановлена особа правопорушника, оскільки в прізвище особи правопорушника допущенна помилка, замість правильного за паспортом прізвища « ОСОБА_3 » вказано невірно « ОСОБА_2 », що свідчить про не встановлення працівниками поліції вказаної особи.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 415465 від 09 травня 2020 року, суддя приходить до переконання, що вказаний протокол складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим, при цьому, інші матеріали, долучені до нього, є неналежними доказами, оскільки не містять зв`язку з обставинами цієї справи.

При цьому, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі склад адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, який по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд перебирає в такому разі на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи не неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст.ст.44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3КупАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлений 02.06.2020 року.

Суддя: О. В. Іванова

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.