Справа № 462/286/20
ПОСТАНОВА

іменем України

27 лютого 2020 року

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., з участю прокурора Дячук Н.В., розглянувши матеріали, якi надійшли вiд Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жукотин Турківського району, Львівської області, громадянина України, українця, не працюючого, колишнього поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи 04.08.2017 р. звільненим зі служби в поліції з посади поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції України № 227 о/с від 27.07.2017 р. та являючись відповідно до підпункту «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 1726 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення», абзацу 1, частини 2, ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме не у день припинення його повноважень, а саме до 05.08.2017 р. до 00:00 год., а лише 14.01.2020 року, чим вчинив правопорушення, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1726 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , будучи 04.08.2017 р. звільненим зі служби в поліції з посади поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції України № 227 о/с від 27.07.2017 р., достовірно знаючи, що відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, подав відповідну декларацію не до 01.04.2018р., а лише 14.01.2020 р. і таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав та пояснив, що відразу після звільнення виїхав за межі України, там він намагався подати декларацію, однак підтвердження подання такої до нього не надходило. Надалі, згадав про необхідність подати декларації лише 14.01.2020 р. і тоді подав такі. У вчиненому щиро розкаюється.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та думку прокурора, приходжу до наступного висновку:

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абз. 1, п. 2, ст. 45 розділу VII Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього ж Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з роз`ясненнями щодо застосування окремих положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням Національного агентства із запобігання корупції (далі НАЗК) від 11.08.2016 № 3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації

Відповідно до абз. 2 ч. 2, ст. 45 розділу VII Закону «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього ж Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 1 п. 5 Розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітнім роком. Така декларація охоплює звітній період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» - нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що згідно наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 07.11.2015 р. за № 19 о/с (а.с. 20) ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання сержант міліції, призначено поліцейським батальйону дорожньо-патрульної служби ДАФ ГУНП у Львівській області та присвоєно спеціальне звання сержант поліції в порядку переатестування.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 29.04.2016 р. за № 120 о/с (а.с. 16) з 20.04.2016 р. ОСОБА_1 , маючи спеціальне звання сержант поліції, був призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові та за ним закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером. Таким чином, ОСОБА_1 у відповідності до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону відноситься до суб`єктів відповідальності, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно із наказом № 277 о/с начальника Департаменту патрульної поліції України від 27.07.2017 р. (а.с. 17), ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 04.08.2017 р. у відповідності до п.7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З пам`ятки-застереження від 03.08.2017 р., підписаної ОСОБА_1 (а.с. 19), вбачається, що він був повідомлений про обов`язок подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення, а також про обов?язок наступного року після припинення діяльності подати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, був зобов?язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме до 05.08.2017 р. до 00:00 год. Також надалі, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, він був зобов?язаний наступного року після припинення діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме до 00:00 год. 01.04.2018 р.

Однак, згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, а також декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, лише 14.01.2020 р., тобто несвоєчасно.

Поважних причин щодо несвоєчасного подання вказаних декларацій ОСОБА_1 не навів, як і надав доказів на підтвердження наявності таких.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що ОСОБА_1 здійснив несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.1726 КУпАП.

Згідно із ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, наявність такої обставини, що пом`якшує відповідальність, як щире розкаяння винного, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, приходжу до висновку, що для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя :