ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/6313/20 Головуючий в 1 інст. Честнєйша Ю.О.
Провадження №33/807/785/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Лисенка С.Д. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього -адвоката Лисенка С.Д. на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 29 серпня 2020 о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_1 по вул.Інтернаціоналістів у м.Мелітополі керував автомобілем ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, висновок медичного закладу №862, від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Лисенко С.Д. просить вказану постанову суду скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім та вірогідним доказом на підтвердження вини особи в скоєні вказаного адміністративного правопорушення, зважаючи на ті обставини, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не визнає своєї вини, а будь-які інші докази відсутні.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначено, що наркотичні засоби він не вживав, чим не погодився з обставинами, зазначеними працівником поліції у зазначеному протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що будь-які свідки правопорушення та докази вчинення правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відсутні. При цьому, сам ОСОБА_1 даний факт повністю заперечує.

Пояснення будь-яких свідків на підтвердження обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Також апелянт зазначає, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, як і проведення такого огляду в закладах охорони здоров`я, має відбуватися виключно з дотриманням порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.266 КУпАП), оскільки відповідно до вимог ч.6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому, судом не враховані показання ОСОБА_1 щодо того, що йому була надана одна скляна ємність, не опломбована та не опечатана, чим порушено Інструкцію, що тягне за собою визнання недійсним результатів дослідження.

Згідно з п.п.3.7, 3.8 Інструкції, при огляді на стан наркотичного сп`яніння обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичних речовин. Пунктами 3.15, 3.16 цієї Інструкції визначено, що діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, встановлюється за результатами лабораторних досліджень.

Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння від 29 серпня 2020 року був зроблений виключно на підставі експрес-тесту «Wondfo», який надав лише попередній результат, що вимагало обов`язкового повторного лабораторного дослідження, оскільки сам ОСОБА_1 з ним не погодився, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного, результат огляду за допомогою швидкого тесту «Wondfo» без його належного підтвердження (експертного висновку) результатами повторного тестування не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, з урахуванням у ньому змін, внесених Законом України «Про внесення зміни до розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень.»

Керування транспортними засобами в стані сп`яніння...» з 01 липня 2020 року перестало бути адміністративним правопорушенням.

Однак, 03 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" 720-ІХ від 17 червня 2020 року.

Згідно з п`ятим абзацом підпункту 2 пункту 117 розділу 1 Закону 720-ІХ у розділі 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (Закон № 2617-УІ11), у пункті 2 підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 були виключені.

Тобто, з 03 липня 2020 року доповнення КК України статтею 286-1 були виключені із Закону № 2617-VIII.

При цьому, в Законі 720-ІХ відсутнє посилання на виключення з КК України статті 286-1.

Тим не менш, оскільки з 03 липня 2020 року припинив дію підпункт 171 пункту 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII, яким був доповнений КК України статтею 286- 1, відповідно припинила дію й стаття 286-1 КК України.

Невнесення законодавцем відповідних змін до КК України є формальною помилкою, яка не впливає на сутність викладеного вище твердження про те, що 03 липня 2020 року припинила дію й стаття 286-1 КК України, виходячи з правила, викладеного у Рішенні КСУ № 4-зп від 03 жовтня 1997 року.

При цьому, редакція статті 130 КУпАП, яка не вважає адміністративним правопорушенням керування транспортними засобами в стані сп`яніння... не була змінена.

Тобто, починаючи з 03 липня 2020 року, по сьогодні, відсутня, як адміністративна, так і кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння..., й така відповідальність може бути відновлена тільки шляхом внесення відповідних змін до КУпАП та/або КК України.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Лисенка С.Д., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№101970 від 29 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №862 від 29 серпня 2020 року. Від керування транспортним засобом водій відсторонений. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, що підтверджується його підписом; актом огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: бліде обличчя, зіниці очей не реагують на світло, ОСОБА_1 направлений для проведення огляду до КНП «МЗЗНПД» ЗОР; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №862 від 29 серпня 2020 року, згідно з яким, 29 серпня 2020 року о 22-20 годині ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що цей протокол не можу бути належним доказом в справі, є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з обставинами, зазначеними працівником поліції у протоколі, жодним чином правильності висновків суду не спростовують.

Крім того, в протоколі містяться власноручні пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, але у день керування наркотичних засобів не вживав, що, за змістом неможна вважати непогодженням ОСОБА_1 зі складеним протоколом і оспорювання фактичних обставин, в ньому викладених.

Твердження апелянта про те, що відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме керування останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, є необґрунтованими.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується в т.ч.:

поясненнями останнього;

відомостями зі складеної відносно ОСОБА_1 постанови від 29 серпня 2020 року за ч.1 ст.121, ч.2 чт.126 КУпАП;

На момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у поліцейського були підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що знайшло відображення у акті огляду та направленні на огляд до медичного закладу, оскільки, згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В акті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським (у якому зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, які були встановлені у останнього), містяться підписи свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без будь-яких зауважень.

Висновком лікаря та актом медичного огляду підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог закону, є також безпідставними, оскільки такі доводи нічим не підтвердженні та суперечать матеріалам справи.

Огляд ОСОБА_1 проводився у належному медичному закладі лікарем, у строк, передбачений ч.4 ст.266 КУпАП, у присутності поліцейського.

Відповідно до положень п.п.7, 8, 9, 12 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкції), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Законом не заборонено застосування при огляді водіїв у медичному закладі швидких тестів для якісного визначення наркотичної речовини. Кількісний показник виявленої наркотичної речовини не впливає на кваліфікацію дій особи за ч.1 ст.130 КУпАП. Проведення метрологічного контролю таких засобів законодавством не передбачено.

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що у медичному закладі при огляді ОСОБА_1 застосовувались неякісні тести чи такі, що недозволений для використання в Україні.

Висновок лікаря щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 складений із дотриманням положень вищевказаної Інструкції.

У висновку міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Відомостей на спростування висновку лікаря, в матеріалах справи немає.

Свою незгоду із застосуванням при огляді тест - смужки ОСОБА_1 висловив лише при розгляді справи судом.

Більш того, відповідно до положень п.15 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, остаточний діагноз встановлюється лікарем не лише на підставі лабораторних досліджень, а й за результатами огляду пацієнта, що і мало місце в даному випадку.

Відповідно до положень п.10 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 протягом 90 днів звертався до КНП «МЗЗНПД» ЗОР із заявою про повторне дослідження зразків його біологічного середовища, які мали зберігатися у вказаній установі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника адвоката Лисенка С.Д. правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення диспозиція ст.130 КУпАП не передбачала адміністративної відповідальності за відмову особиу, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, виходячи з такого.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

В даному випадку правопорушення вчинене 29 серпня 2020 року, тобто після внесення змін до Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року в його первинній редакції (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).

З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лисенка С.Д. залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 937/6313/20