Номер провадження: 33/813/1268/20
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Томашевської К.В., представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., адвоката Єршова Р.В., розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, -

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 грн., без конфіскації вилучених грошових коштів. Валюту, вилучену згідно протоколу про порушення митних правил у розмірі 18 300 доларів США повернуто ОСОБА_2 або його представнику у встановленому законом порядку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Зі змісту вказаної постанови, вбачається що 28.07.2020 року о 20 год. 00 хв. в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль гр. ОСОБА_2 , який прибув в Україну літаком «Е-190» б/н SP-LMC авіакомпанії «ЛОТ», рейсом №LOT 769 сполученням «Варшава-Одеса».

Формою проходження митного контролю гр. Zimmer Bernard обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

На вимогу посадової особи митного органу пред`явити наявні валютні цінності гр. ОСОБА_2 надав готівку в розмірі 30 000 доларів США, які знаходились в сумці чорного кольору.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор) та у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 30 000 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому коридору», тому гр. ОСОБА_2 не мав законних підстав на переміщення через митний кордон України грошових коштів у розмірі 18 300 доларів США.

На підставі вказаних обставин посадовою особою митниці було складено протокол про порушення митних правил №0778/50000/20 за ст. 471 МК України.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року представник Одеської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою посилаючись на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції вийшов за межі законодавства та безпідставно не застосував стягнення у вигляді конфіскації предметів правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, представник Одеської митниці Держмитслужби просить змінити постанову суду першої інстанції у частині накладення стягнення, а саме: накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією товарів 18 300 доларів США.

Заслухавши пояснення представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Єршова Р.В., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова районного суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Визнаючи винним у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ним були порушені митні правила, передбачені ст. 471 МК України. Повертаючи 18 300 доларів США Zimmer Bernard суд першої інстанції виходив з практики Європейського суду з прав людини та ст. 1 Протоколу №1до Конвенції та вимог статтей КУпАП, посилаючись на те, що вилучені кошти є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

Суд погоджується з таким судженням суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2020 року о 20 год. 00 хв. в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль гр. ОСОБА_2 , який прибув в Україну літаком «Е-190» б/н SP-LMC авіакомпанії «ЛОТ», рейсом №LOT 769 сполученням «Варшава-Одеса».

Формою проходження митного контролю гр. Zimmer Bernard обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

На вимогу посадової особи митного органу пред`явити наявні валютні цінності гр. ОСОБА_2 надав готівку в розмірі 30 000 доларів США, які знаходились в сумці чорного кольору.

Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року № 3 (далі Положення № 3), з 07.02.2019 року фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозити/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Також судом першої інстанції встановлено, що гр. ОСОБА_2 є власником у Сполучених Штатах Америки компанії «Zimmer Ventures LLC», яка зареєстрована в установленому порядку та займається господарською діяльністю, пов`язаною із орендою приміщень, від якого він отримує офіційний дохід. Як підтверджено квитанціями банка «SOUTH STATE BANK» від 20.07.2020 року №№ 659, 660 та 2749, гр. ОСОБА_2 перевів з рахунку компанії грошові кошти в сумі 30 000 доларів США та отримав їх готівкою, на підтвердження чого було надано відповідні докази. Крім того, перед відправленням зі Сполучених Штатів Америки (м. Шарлотт, Північна Кароліна) до України, гр. ОСОБА_2 заповнив та подав 27.07.2020 року відповідним контролюючим службам експорту митну декларацію Report of international transportation of currency or monetary instruments (Звіт міжнародного переведення валюти або грошових інструментів), в якій зазначив про наявність у нього готівки в сумі 30 000 доларів США. Копії документів на підтвердження даної обставини надані разом з письмовими поясненнями. З протоколу про порушення митних правил вбачається, що гр. ОСОБА_2 протиправно перемістив через митний кордон України 18 300 доларів США, які в нього були вилучені. Однак, ОСОБА_2 надав достатньо доказів на підтвердження легальності походження своїх грошових коштів, які переміщувались через митний кордон.

Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, посне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції в ході розгляду справи дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Крім того при розгляді зазначеного адміністративного провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції не обмежує право держави вводити в дію закони, які вона вважає необхідними для забезпечення контролю за користуванням майном або для забезпечення сплати податків, зборів або штрафів, тобто регулювати на законодавчому різні випадки, за наявності яких, особа може бути позбавлена своєї власності, є правом держави.

Судова практика у справах даної категорії в Україні, в тому числі в Одеському апеляційному суді (Апеляційному суді одеської області), не була однаковою та однозначною, адже її аналіз показує, що судами у аналогічних випадках приймалися рішення як про конфіскацію валютних цінностей, так і про відмову у такій конфіскації.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції базується на рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Садоча проти України» від 11.07.2019 року, яке ухвалене саме на підставі розгляду даної категорії справ. Зокрема, у п. 25 зазначеного рішення Європейський Суд з прав людини констатував, що зобов`язання декларувати на митниці грошову суму, що перевищує 10 000 євро, викладено у Інструкції, прийнятій Національним банком України. Компетенція Національного банку з цього питання була згадана в ст. 97 Митного кодексу. Суд вважає, що відповідні правила були сформульовані з достатньою точністю і, таким чином, задовольнили якісну вимогу передбачуваності. Суд зазначає також, що, згідно з українською законодавчою базою даних, доступною на веб-сайті українського парламенту, Інструкцію було опубліковано в Офіційному віснику України №43 від 23 червня 2008 року і таким чином було забезпечено доступ громадськості до змісту цього документа. Той факт, що Постанова Національного банку, який затвердив Інструкцію, не була законом у формальному сенсі, не змінює вищезгадану оцінку, оскільки поняття закону, передбачене Конвенцією, також має автономне значення, яке може включати підзаконні акти. Тому Суд переконаний, що втручання у право власності заявника було засноване на законі, як того вимагає стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Вирішуючи питання, чи було завдяки втручанню забезпечено необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства, враховуючи свободу розсуду, що надається державі відповідачу у цій сфері, відповідно до п. 27 зазначеного рішення, суд визнав, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «особистий та надмірний тягар». До того ж, незважаючи на те, що другий абзац статті 1 Протоколу № 1 не містить чітких процесуальних вимог, Суд повинен розглянути питання про те, чи загалом надавав судовий розгляд заявнику розумну можливість звернутися з його справою до компетентних органів для того, щоб вони могли встановити справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами.

При цьому, п.п. 30-32 згаданого рішення передбачає, що немає жодних ознак того, що він навмисно прагнув обійти митні правила. Уряд не заперечував, що заявник не заперечував під час перевірки безпеки, що він має готівку. Той факт, що українська влада не порушила кримінальну справу проти заявника, також свідчить про те, що вони визнали відсутність намірів обманювати їх з боку заявника і що, застосовуючи до нього конфіскацію, органи влади не намагалися запобігти будь-яким іншим незаконним діям, такі як відмивання грошей, торгівля наркотиками, фінансування тероризму або ухилення від сплати податків. Гроші, які перевозив заявник, були отримані на законних підставах, і йому було дозволено вивезти їх з України, якби він заявив про це митним органам. Звідси випливає, що єдиною незаконною (але не кримінальною) поведінкою, у якій можна було б звинуватити його, була його нездатність подати митним органам письмову заяву про те, що він перевозив таку суму грошей через кордон.

Суд наполягає на тому, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається, - у цій справі, невиконання вимоги щодо декларування.

Справді, конфіскована сума буде значною для заявника. Проте, немає жодних доказів того, що заявник міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі, тому, на думку Суду, конфіскація всієї не задекларованої суми грошей накладе на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення. Отже, було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Системний аналіз наведеного рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Садоча проти України» від 11.07.2019 року та постанова суду першої інстанції у справі Zimmer Bernard показує, що ці справи по суті є ідентичними, а отже, рішення національного суду має відповідати правовій позиції рішення Європейського Суду з прав людини.

Суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, які свідчать про легальне і правомірне отримання ОСОБА_2 вилученої в нього іноземної валюти, застосувавши міжнародно правові норми, дійшов обґрунтованого висновку про не застосування до нього додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених грошових коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що митними органами не надано жодних доказів того, що ОСОБА_2 міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів та не завдав будь-якої іншої майнової шкоди державі, тому, на думку суду, конфіскація не задекларованої суми грошей могла б накласти на нього індивідуальний та надмірний тягар та була б непропорційною до вчиненого правопорушення, що, як наслідок, порушило статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та наклав стягнення в межах санкції вказаної статті.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року про притягнення громадянина США ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 471 МК України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова