ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 Справа №607/943/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області направлено в суд матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.164 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №0014873 від 17 січня 2020 року, ОСОБА_1 , 17 січня 2020 року о 12 год. 05 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 14, автомобілем «Chevrolet» д.н.з. « НОМЕР_1 », надавались послуги із перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на здійснення вказаних видів діяльності, чим порушено вимоги п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що не здійснював господарську діяльність із перевезення пасажирів як водій таксі, а відтак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не вчиняв, а лише на прохання свого товариша ОСОБА_2 переганяв автомобіль із заправки до дому останнього.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив пояснення ОСОБА_1 .

По суті провадження повідомив, що мав намір придбати автомобіль «Chevrolet» д.н.з. « НОМЕР_1 », для цього його попередньо потрібно було перегнати до нього додому. Однак, через те, що його ( ОСОБА_2 ) не було в м.Тернополі, попросив це 17 січня 2020 року зробити свого товариша ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 надав в судовому засіданні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з якого слідує, що 21 січня 2020 року він дійсно придбав, описаний в протоколі про адміністративне правопорушення автомобіль.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як слідує з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 від 01 серпня 2019 року, транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак « НОМЕР_1 » експлуатується як таксі. Страхувальником вказаного транспортного засобу зазначено ОСОБА_3 . Проте, вказаний поліс не свідчить про те, що ОСОБА_1 використовував належний ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб, в якості таксі 17 січня 2020 року, оскільки не є прямим доказом здійснення останнім господарської діяльності з перевезення пасажирів.

Щодо фотокопії із зображенням транспортного засобу марки Chevrolet Aveo», державний номерний знак « НОМЕР_1 » слід зазначити наступне. Вказана фотокопія не містить дати та часу її здійснення, та відповідно не свідчить про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів. Факту здійснення господарської діяльності сама лише наявність «шашки» на автомобілі не доводить.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Натомість, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №0014873 від 17 січня 2020 року, ОСОБА_1 , 17 січня 2020 року о 12 год. 05 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 14, автомобілем марки «Chevrolet» д.н.з. « НОМЕР_1 », надавались послуги із перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на здійснення вказаних видів діяльності. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що інформація про ОСОБА_1 в реєстрі відсутня.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ним господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг з перевезення громадян.

Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів, яких перевозив.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності та без реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання такої постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя Гуменний П.П.