Справа № 353/761/20
Провадження № 3/353/437/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мотрук Л.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженої, працюючої офіціантом-барменом в ресторані «Придністров`я» в АДРЕСА_2 , громадянки України, за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

В.о. начальником Тлумацького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області Генсіцьким О.М. 29.08.2020 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 153 за ст. 44-3 КУпАП, а саме про те, що 29.08.2020 року о 19 год. 00 хв. в ресторані «Придністров`я» по АДРЕСА_2 , проводив масовий захід (весілля), за участі 50 осіб, чим не забезпечив дотримання протиепідемічних заходів обмежень встановлених для «жовтої зони», а саме заборони проведення масових заходів у закладах громадського харчування у кількості більш як 20 осіб, що є порушенням пп. 4 п. 12 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 (в редакції зі змінами).

04.09.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП вперше надійшли до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

07.09.2020 року постановою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області на доопрацювання для усунення недоліків.

23.09.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП повторно надійшли до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області. При цьому недоліки зазначені в постанові суду не були усунуті в повному обсязі.

28.10.2020 року ОСОБА_1 подала до суду письмове клопотання в якому вказала, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнає, просила провадження по справі закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема зазначила, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вона ніби то порушила пп. 4 п. 12 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП. Проте станом на час складання протоколу даний підпункт виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 р. N 760. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано її посаду «адміністратор ресторану «Придністров`я». Однак вказана інформація не відповідає дійсності, адже вона працює в ресторані на посаді офіціант-бармен. Відповідно, 29.08.2020 року в ресторані «Придністров`я» не проводила і не могла проводити масовий захід (весілля) за участі 50 осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП,

При розгляді справи ОСОБА_1 вину свою не визнала та підтримала вказані письмові пояснення, додатково зазначила, що посади адміністратора в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » немає.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що підпункт 4 пункту 12 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 р. N 760 виключено. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення час вчинення правопорушення зазначено 29.08.2020 року о 19 год. 00 хв., тобто на момент вчинення правопорушення дана норма Постанови КМУ вже не діяла, проте зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Так згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій, є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 153 від 29.08.2020 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Держпродспоживслужби справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Дослідивши в судовому засідання протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 153 від 29.08.2020 року та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що вони не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є посадовою чи службовою особою ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", відповідальною за дотримання у ресторані правил щодо карантину людей, в тому числі положень постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, наділена будь-якими адміністративно-розпорядчими функціями й повноваженнями в межах ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та є відповідальною за дотримання у ресторані правил щодо карантину людей.

Дані недоліки були викладені в постанові Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2020 року, шляхом направлення матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП на доопрацювання. Проте, на виконання вказаної постанови суду Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 наділена будь-якими адміністративно-розпорядчими функціями й повноваженнями в межах цього ресторану та є відповідальною за дотримання у ресторані правил щодо карантину людей, суду не надано.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Також зі змісту протоколу є незрозумілим, яким саме чином безпосередньо ОСОБА_1 проводила масовий захід, неможливо встановити місце, час, дату та чи дійсно був здійснений масовий захід та кількість осіб, яка брала в ньому участь, як про це зазначено у протоколі, оскільки в порушення ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища та адреси двох свідків адміністративного правопорушення, не зазначено причин їх відсутності та не відібрано у них письмових пояснень, що позбавляє суд можливості здійснити їх виклик в судове засідання для допиту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вищезазначені обставини свідчать про порушення інспектором Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ № 153 від 29.08.2020 за ст. 44-3 КУпАП. Таким чином, оцінюючи вказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ № 153 від 29.08.2020 складений невірно, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії ІФ № 153 не доведено поза всяким розумним сумнівом факту порушення 29.08.2020 року ОСОБА_1 вимог підпункту 4 пункту 12 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 (в редакції зі змінами), за що передбачено відповідальність ст. 44-3 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст. 9, 40-1, 140, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд.

СуддяЛ. І. Мотрук