Справа № 447/2217/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/1412/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Петлевича С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 11 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно з постановою судді, 16.08.2020 о 20 год. 50 хв. на вул. Грушевського у м. Новий Розділ Львівської області, водій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6810», у присутності двох свідків, результат 0,22 % проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миколаївського районного суду від 11 вересня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, суперечить фактичним обставинам справи, суддя, всупереч вимогам ст.252 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не врахував надані доводи його захисника, що спростовують його вину.

Як зазначає ОСОБА_1 , з огляду на те, що він не був згоден з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, він бажав пройти огляд в медичному закладі, однак працівники поліції не скерували його до лікарні. Між тим, спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6810», який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що положення статті 130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому він не є суб`єктом цього адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційні вимоги, поряд з тим просили звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею першої інстанції доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2020 року серії ОБ№029334 (а.с.1), 16 серпня 2020 о 20 год. 50 хв. на вул. Грушевського у м. Новий Розділ Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER», у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що розписався у відповідних графах протоколу, поряд з тим від дачі письмових пояснень відмовився.

Викладені у протоколі обставини також стверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) та роздруківкою приладу «DRAGER» (а.с.3), згідно з даними яких огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Alcotest DRAGER 6810», ARBF-0435, у зв`язку із виявленими у особи ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей та шкіри обличчя, за результатами якого встановлено стан алкогольного сп`яніння - 0,22‰.

З результатами проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, про що розписався у відповідній графі акта, натомість матеріали справи не містять даних, які б свідчили про бажання останнього проходити огляд в медичному закладі у зв`язку із незгодою з отриманими результатами приладу «DRAGER».

Згідно з долученим до матеріалів справи свідоцтвом (а.с.6), яке чинне до 27 травня 2021 року, прилад«Alcotest DRAGER 6810», ARBF-0435, пройшов повірку.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`ягніння, міститься в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор «DRAGER Alkotest», в тому числі 6810, включений до вказаного переліку під № У 788-07, що підтверджується Сертифікатом типу засобів вимірювальної техніки серії А № 004454 (а.с.7).

Відповідно до рапорта поліцейського СРПП№4 ПП Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Федечка В. (а.с.8-9), у ході патрулювання 16 серпня 2020 року о 20 год. 50 хв. на вул. Грушевського у м. Новий Розділ Львівської області, було помічено автомобіль «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не підсвічувався задній державний номерний знак. Під час перевірки документів водія було встановлено, що ним є ОСОБА_1 . Із манери спілкування з останнім вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя, тремтіння рук. Також останній почав себе вести незрозуміло, а саме спочатку казав, що він нічого не пив і що неосвітлений номерний знак, то не є порушенням, пізніше сказав, що випив пляшку пива і сівши за кермо свого автомобіля, поїхав з м.Ходорів в с.Гірське Миколаївського району. Оскільки у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння було прийнято рішення провести огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу «DRAGER 6810», та роз`яснено його права. Після чого ОСОБА_1 спочатку хотів відмовитися від проходження огляду, однак через декілька хвилин добровільно погодився пройти тест на стан визначення алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER 6810» в присутності двох свідків, результат проходження тесту виявився позитивним - 0,22‰. Після чого, на місці події в присутності двох свідків на ОСОБА_1 було складено постанову про порушення ПДР за ч.6 ст.121 КУпАП (а.с.4) та протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ№029334. Викладені в рапорті обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який був оглянутий суддею першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у видихаємому повітрі водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2‰. З огляду на наведене, порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, відтак, відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відтак відбулася декриміналізація цих дій.

З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинна на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, та, з урахуванням того, що на час судового розгляду даної справи стаття 130 КУпАП знову діяла в попередній редакції, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, як про те наголошує у своїй апеляційній скарзі останній, відсутні.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

Ураховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, перебував у стані сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, однак проігнорував цю заборону, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечує, а також, зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 11 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк