Справа № 308/9181/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сотника В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

Українця, студента 5-го курсу УжНУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.09.2020 року о 03 год. 58 хв. в м. Ужгород по вул. Кошицька, 33, керував транспортним засобом марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився із згоди водія в ЗОНД, результат позитивний, 0,74 , що підтверджується висновком лікаря №290, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив, пояснив, що 01.09.2020 року близько 03.00 год. керував автомобілем марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 , разом з ним в автомобілі було троє друзів, яких він віз додому. Керований ним автомобіль зупинили працівники поліції, причиною зупинки вказали непристебнутий пасок безпеки, за що склали постанову за ст. 126 КУпАП. В подальшому, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він добровільно погодився, так як алкоголю напередодні не вживав, лише за день до того пив пиво. Прилад «Драгер» показав результат 0,18 проміле, він запитав працівників поліції чому при огляді не було свідків, після чого працівник поліції підійшов до пасажирів автомобіля, яким він керував, та просив їх бути свідками, на що вони відмовились. Тоді працівник поліції знову підійшов до нього і наполягав на повторному огляді, вдруге йому повідомили, що показник «Драгер» 0,73 проміле, але він знову звернув увагу що немає свідків і як може бути різний результат, тоді йому втретє сказали проходити огляд і результат знову показав 0,16 проміле. Такий результат «Драгер» він не заперечував і хотів повертатися до керованого автомобіля, але працівники поліції почали наполягати на його огляді в медичному закладі. Через свою необізнаність він був вимушений поїхати і в медичний заклад, де лікарем огляд проводився також за допомогою приладу «Драгер». Він пройшов огляд, результат вказаного приладу йому ніхто не показував, сказали зачекати у коридорі, а через деякий час лікар вийшов і повідомив результат «Драгер» - 0,74 проміле. Просить закрити провадження у справі, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтвердилось і результатом приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, доповнив, що відеофіксація працівниками поліції здійснювалася частково, оскільки камери періодично виключали.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Сотник В.М. подав до суду письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи, у яких просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення. В судовому засіданні захисник підтримав викладене у письмових запереченнях, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП заперечив. Звернув увагу, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції проводився з порушенням процедури, яка передбачена КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735. А висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дав показання про те, що 01.09.2020 року приблизно 03-04 год. ранку він, ОСОБА_3 та ще двоє їх товаришів їхали в його автомобілі марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 , поверталися додому із святкування. Оскільки він вживав алкоголь, тому за кермом вказаного автомобіля був ОСОБА_3 , який в той вечір алкоголю не вживав. На вул. Кошицькій в м. Ужгород його автомобіль спинила патрульна поліція, підійшли до водія, запитали чому він не пристебнутий та попросили вийти з автомобіля. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та разом з працівником поліції підійшов до їх автомобіля. Він залишився сидіти в автомобілі та бачив через бокове дзеркало, як працівник поліції розпаковував трубку і ОСОБА_4 її продував. Після, працівник поліції підійшов до його автомобіля і попросив його бути свідком проходження огляду ОСОБА_5 на стан сп`яніння на приладі «Драгер». Він відмовився бути свідком, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, але вийшов з автомобіля і бачив, як працівники поліції знову відкривали трубку і ОСОБА_1 її продував. Який був результат «Драгера» йому не відомо, але бачив, що ОСОБА_6 втретє проходив огляд. Після цього, почув, що працівники поліції сказали ОСОБА_7 : «- ОСОБА_8 з нами, бо може бути хуже».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що дана норма саме в такій редакції є діючою станом на час вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 01.09.2020 року та міститься у КУпАП зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів створеному Міністерством юстиції відповідно до Указу Президента України від 27 червня 1996 року N 468/96.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За правилами частини 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за № 1408/27853 затвердженої МЮ України від 10 листопада 2015 р. та вимог норм КУпАП.

Так, відповідно п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Форма направлення на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299617 від 01.09.2020 року, складений відносно ОСОБА_1 , цим вимогам відповідає не в повній мірі, оскільки не містить повного і зрозумілого викладу суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі зазначено, що «огляд проводився із згоди водія в ЗОНД».

Разом з тим, згідно пояснень ОСОБА_1 та показів допитаного в судовому засіданні свідка вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу та на вимогу працівника поліції Папп С.М. вимушений був поїхати на огляд в медичний заклад.

Їх пояснення підтверджуються і дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився та пройшов такий огляд. Відомостей, що ОСОБА_1 заперечував результат тесту протокол та відеозапис не містять. Як видно на відео, працівник поліції оголосив результат тесту 0,74 проміле, однак вказаного результату нікому не показував, оскільки свідків при даному огляді не було. Крім того, такий огляд не було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та до такого не долучено результату тесту приладу «Драгер».

Однак, є незрозумілим, що стало підставою для направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я. Крім того, на переглянутому відеозаписі відсутні дані щодо огляду, який зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299617 від 01.09.2020 року.

Матеріали справи також не містять і направлення на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, дії поліцейських не узгоджувалися з вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Також, досліджений відеозапис не містить достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, даний відеозапис не може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на встановлені під час розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, вважаю, що доказів того, що водій відповідно до встановленої законом процедури відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та заперечував результат огляду не встановлено, а також не було виявлено, що водій керував автомобілем з очевидними ознаками сп`яніння.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що працівниками поліції не дотримано процедуру виявлення та визначення стану сп`яніння, сам протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, складений з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.