ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/417/20 Справа № 205/613/20 Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Романцова М.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

адвоката - Романцова М.В.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 420 гривні 40 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що 13 грудня 2019 року о 13:30 год. у м. Дніпро на вул. Маяковського в районі будинку №125, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel» д/н НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, який було встановлено у КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР, висновок №4905. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9(а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Романцов М.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити строк, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що суд розглянув матеріали справи за відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови останній отримав лише 20 березня 2020 року.

По суті апеляційної скарги, апелянт зазначив, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив право останнього на захист, оскільки позбавив права надати свої пояснення безпосередньо у суді.

Вказує, в графі «місце проживання (перебування)» протоколу про адміністративне правопорушення вказано місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , судом здійснювалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 05 лютого 2020 року на 09.00 годин шляхом надсилання за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення судової повістки, однак ОСОБА_1 повістку про місце і час розгляду справи не отримував. Також, на мобільний номер телефону ОСОБА_1 було направлено смс-повідомлення про виклик до суду для розгляду справи. Однак, з 27 січня 2020 року по 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 знаходився у відряджені за межами Дніпропетровської области та у нього не було можливості своєчасно подати до суду клопотання про відкладення справи про адміністративне правопорушення, а номер мобільного телефону, який зазначений у письмових поясненнях були написані працівниками поліції, які він лише підписав, а зазначений мобільний телефон належить його матері.

На думку апелянт, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, через місяць після вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, слід вважати, що після виявлення у водія будь-якого з видів стану сп`яніння, відносно останнього не пізніше двадцяти чотирьох годин повинен бути складний відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 339508 від 15 січня 2020 року відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стало порушення ним п, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, встановленого за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок № 4905 від 20 грудня 2019 року). На думку апелянта, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Зокрема, як було зазначено вище, інкриміноване за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 діяння мало місце 13 грудня 2019 року о 13 годині 30 хвилин, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4905, яким підтверджено стан сп`яніння такого водія під час керування ним транспортного засобу, був складений 20 грудня 2019 року, при цьому протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено значно пізніше - 15 січня 2020 року, що в свою чергу тягне за собою недопустимість такого протоколу, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

Вказує, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням належним чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено за його відсутності.

Зазначає, що ОСОБА_1 не був запрошений інспектором поліції для проведення відповідної процесуальної дії, оскільки в матеріалах справи немає відповідних повідомлень про вручення поштового відправлення останньому, а отже слід констатувати, що йому не були роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Констиції України, не надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зазначена бездіяльність уповноваженої посадової особи негативно впливає на процесуальне положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в умовах рівноправності та змагальності сторін є недопустимим.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння не було складено безпосередньо після освідчення останнього, а тому його примірник не був виданий оглянутій особі, що підтверджується відсутністю підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами його огляду у висновку. Отже, через те що протокол про адміністративне правопорушення не було складено безпосередньо після огляду ОСОБА_1 , зазначені дії співробітників поліції не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм.

Допущенні інспектором патрульної поліції: порушення при складанні цього протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та прийняття рішення по ній.

Між тим, у протоколі не вказані свідки, відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також копію даного протоколу не було вручено ОСОБА_1 .

Також апелянт зазначив, що 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду адвокат Романцов М.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Апеляційний суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 339508 від 15.01.2020 року, відповідно до якого 13 грудня 2019 року о 13:30 год. у м. Дніпро на вул. Маяковського в районі будинку №125, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel» д/н НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння;

- висновком КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР, висновок №4905 складеного 20.12.2019 про те, що 13.12.2019 року о 14-55 год. ОСОБА_1 знаходився в стані наркотичного сп`яніння;

- рапортом інспектора патрульної поліції;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9(а) ПДР.

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не заслуговують уваги.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 був повідомлений про час та розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними у справі документами (СМС-повістками, поштовою повісткою), але у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, та апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Романцова М.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Романцова М.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко