Справа № 155/612/20 Провадження №33/802/601/20 Головуючий у 1 інстанції:Адамчук Г. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Мудрака Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 травня 2020 року о 20 годині 35 хвилин в місті Горохові по вулиці Козацькій, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2103 номерний знак НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин; скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України або на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вважає, що оскаржувану постанову суду незаконною, необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неналежним дослідженням усіх обставин у справі та неповнотою, необ`єктивною оцінкою доказів.

Вказує на те, що він не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, оскільки жодної повістки він не отримував на цю дату. 06.08.2020 року він отримав копію оскаржуваної постави.

Вважає, що судом протиправно відхилено його клопотання про закриття провадження у справ на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України, так як 01.07.2020 року будь-яке стягнення за адміністративне правопорушення у вигляді керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакцій, КпАП України не передбачає, оскільки вказані дії віднесені до кримінальних проступків.

Що стосується оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, то в якості свідків були залучені працівники поліції, а це є порушенням. А також все відбувалося без фіксації технічними засобами.

Вказує на те, що на час розгляду справи в апеляційному суді строк накладення адміністративного стягнення закінчився, а тому, на його думку, можливо закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з постанови суду справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без його участі, а вказану постанову він отримав 06.08.2020 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220027 від 10.05.2020 року в якому особисто ОСОБА_1 зазначено, що він з протоколом згідний (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Драгера ARBL-0787. Результат згідно акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є позитивний 0,73%. ОСОБА_1 з результатами був згідний, про що свідчить наявний в даному акті підпис останнього;

- роздруківкою показань технічного приладу DRAGER.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки свідками зазначено працівників поліції, що на їх думку підтверджується копіями декларацій останніх, то вони в даному випадку не є такими, що слугували б підставою для скасування постанови.

Так в судове засідання в суді апеляційної інстанції викликалися для дачі показань свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак останні в судове засідання не з`явилися, проте ОСОБА_1 та його захисник наполягали на продовжені розгляду справи за їх відсутності.

Враховуючи те, що апелянт під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також в суді апеляційної інстанції визнав факт керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що доводиться також матеріалами справи, суд доходить висновку, що доводи апелянтів з приводу наявності порушень процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення не є такими, що давали б підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Також є безпідставними твердження захисника Новосада Е.С. про закриття провадження у даній справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, визначених ст.38 КпАП України.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як убачається із матеріалів справи, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 10.05.2020 (а.с.1).

Стягнення на ОСОБА_1 за вчинення вказаного правопорушення було накладено постановою судді Горохівського районного суду від 27 липня 2020 року, тобто в межах трьохмісячного строку, визначеного ч.2 ст.38 КпАП України.

А тому, доводи апелянта про можливість закриття провадження в даній справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України, у зв`язку із закінченням строків, визначених ст.38 КпАП України є безпідставними.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, однак у його задоволенні було відмовлено. А тому вважає, що на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження підлягає закриттю, так як вказане судове рішення прийняте на підставі скасованого акту і не може залишатись законним.

Проте, такі його доводи на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КпАП України.

У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст.8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.

На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Так, цим законом внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_4 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 року № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КпАП України, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Беручи до уваги вище наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на подачу апеляційної скарги особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на подачу апеляційної скарги на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року щодо нього.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Гапончук