Справа №: 310/218/20
3/310/384/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, інваліда війни, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03 січня 2020 року серії ГР № 289224 20 грудня 2019 року о 09 год. 20 хвил. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні Бердянського ОМВК, розташованому за адресою: вул. Університетська, 29 в м. Бердянську, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що 20 грудня 2019 року він із зятем та дочкою ОСОБА_3 прийшли на прийом до військового комісару Бердянського ОМВК з приводу конфлікту, що мав місце між ОСОБА_3 , яка на той час працювала в Бердянському ОМВК, та її колегою ОСОБА_2 . Після прийому ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 з`ясувати обставини конфлікту, однак ОСОБА_2 почала грубо розмовляти, ображати ОСОБА_1 , висловлювати погрози на його адресу та на адресу його родини. Зазначив, що під час інциденту з ОСОБА_2 він розмовляв голосно, нецензурною лайкою не висловлювався, слова, які він говорив на адресу ОСОБА_2 не були нецензурними. При цьому він був обурений з приводу того, що ОСОБА_2 в робочій час ображала його дочку.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона працює в Бердянському ОМВК, де раніше працювала ОСОБА_3 і з якою у потерпілої 19 грудня 2019 року виник конфлікт. 20 грудня 2019 року відбулась бесіда за участю військового комісара Бердянського ОМВК, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та її чоловіка, після якої ОСОБА_2 пішла в інший кабінет писати пояснення. Під час її розмови з ОСОБА_4 до кабінету зайшов ОСОБА_1 , почав ображати, принижувати ОСОБА_2 , висловлювати погрози. Його дії ОСОБА_2 сприйняла як приниження честі та гідності, а також як погрози її життю та здоров`ю. Зазначила, що він штовхав її в коридорі. Вважає, що ОСОБА_1 повинен понести покарання.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює т.в.о. начальника відділення комплектування Бердянського ОМВК. 20 грудня 2019 року він знаходився в кабінеті разом з ОСОБА_2 . До кабінету війшов ОСОБА_1 , який був агресивно налаштований з приводу того, що напередодні між його дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбувся конфлікт. ОСОБА_1 почав сваритись на ОСОБА_2 , ображати та принижувати її, але нецензурною лайкою не висловлювався.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 19 грудня 2019 року між нею та ОСОБА_2 в Бердянському ОМВК, де на той час працювала свідок, виник конфлікт. 20 грудня 2019 року після розмови із військовим комісаром Бердянського ОМВК, при якій були присутні ОСОБА_2 , свідок, її чоловік та батько ОСОБА_1 , ОСОБА_3 пішла в інший кабінет писати пояснення. До кабінету зайшла ОСОБА_2 та почала розмову про конфлікт, що стався 19 грудня 2019 року. В цей час до кабінету війшов ОСОБА_1 та почав голосно з`ясовувати, чому ОСОБА_2 знову влаштовує конфлікт. При цьому ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не ображав, нецензурною лайкою на її адресу не висловлювався, лише сказав декілька літературних слів, фізичного впливу на неї не здійснював.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Суб`єктивною стороною правопорушення за ст. 173 КУпАП є прямий умисел на порушення громадського порядку. При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних дій.

Як хуліганство дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу; особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою

Висловлювання нецензурних слів під час сварки або конфлікту утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04 жовтня 2012 року (справа № 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи в цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Як встановлено під час розгляду адміністративного матеріалу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт через його обурення, що виникло на ґрунті подій, які мали місце напередодні 19 грудня 2019 року між ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_2 , дії ОСОБА_1 вона сприйняла як приниження своєї честі та гідності, а також погрозу її життю та здоров`ю.

З наведеного вбачається, що дії ОСОБА_1 були вчинені не безпричинно, не з неповаги до громадського порядку і спокою громадян, а через особисті неприязні стосунки, тому його дії по відношенню до ОСОБА_2 не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хулігаства. В діях ОСОБА_1 відсутній хуліганський мотив, тобто внутрішнє спонукання порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 266, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя О.М. Вірченко