ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 Справа №607/20618/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л. М.,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює у ТОВ «МЕНС-АВТО» , водій ,

за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції 25 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №223209 за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України по адміністративні правопорушення.

Зі вказаного протоколу вбачається, що « 25.11.2020 року близько 08 год. 36 хв. в м. Тернополі по вул. Шота Руславелі , водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів автобусом Богдан А09202 н. з. НОМЕР_1 на міському маршруті №3 в кількості більше ніж місць для сидіння, що передбачена характеристикою транспортного засобу, яка визначена в реєстраційних документах на цей автобус НОМЕР_2 та технічною характеристикою передбачено 21 пасажирів для сидіння , перевозив 31 пасажира , чим порушив пункт 9 підпункту 10 Постанови Кабміну України від 22 липня 2020 року № 641 ( в редакції від 11.11. 2020 року № 1100) , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП».

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. При прийнятті рішення просив суд взяти до уваги те, що будьякі докази на підтвердження вчинення ним адмінпорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП у наданих до суду матеріалах відсутні, він не перевозив пасажирів більше ніж дозволено , тому просив провадження у справі закрити .

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винуватий ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено наявні у справі про адміністративне правопорушення докази:

так, із рапорту інспектора взводу №1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції В. Розовенко від 25 листопада 2020 року вбачається, що патрулюючи 25 листопада 2020 року по вул. Шота Руставелі у м. Тернополі ними було зупинено т.з. Богдан з днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював пасажирські перевезення на маршруті № 3, в даному т.з. перебувало 31 особа, при дозволеній кількості сидячих місць в реєстраційному документі НОМЕР_2 , 22 особи.

Окрім вказаного рапорту, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення долучений диск відеофіксації із написом « ОСОБА_2 « з нагрудних камер працівників поліції ВО-00104 .

Однак, на вказаному диску події зафіксовані фрагментарно, видно лише : автобус , який перебуває у нерухомому стані ; із салону автобусу виходять та заходять пасажири .

Таким чином, із дослідженого судом вказаного диска відеофіксації не можливо встановити який це транспортний засіб (його марку, номерний знак), чи здійснює керування ним ОСОБА_1 , конкретну кількість пасажирів наявну у транспортному засобі, технічну характеристику транспортного засобу, та кількість пасажирів, яка дозволена для перевезення технічною характеристикою транспортного засобу.

Дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків:

згідно із частиною 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Натомість у матеріалах справи про адміністративне правопорушення не має жодного переконливого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вищенаведені вимоги та вчинив протиправні дії, про які зазначено у протоколі серії ВАБ№ 223209 від 25 листопада 2020 року .

Відповідно до положень пункту третього частини другої ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з частиною другою ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись частиною 1 статті 44-3 , пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка