Справа №587/1675/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/440/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Молібог Ю.М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 31 липня 2020 року близько 01-00 години в с. В.Сироватка по вул. Набережна, Сумського району, Сумської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мінськ д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Молібог Ю.М. не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник посилається на невірне застосування норм процесуального та матеріального права, невмотивованість та необґрунтованість ухвали. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 керував саморобним пристроєм, який не є транспортним засобом, тому на його думку він не може нести відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України, а те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено в графі «транспортний засіб» мотоцикл «Мінськ» не відповідає дійсності.

Зазначає, що працівниками поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на підставі ч.2 ст. 126 КУпАП та вилучені права, яких у ОСОБА_1 фактично немає, оскільки на самохідний мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , не потрібно отримувати права та відкривати ОСОБА_2 .

Також наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Вважає, що суд, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_1 , порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката.

Крім того, захисником в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що справа була розглянута за його відсутності та копію оскаржуваної постанови він отримав лише 28.08.2020.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання та поданої апеляційної скарги, вважаю, що вважаю, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З пояснень апелянта вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 28.08.2020. З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - адвокат Молібог Ю.М. звернулась до суду 04.09.2020.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання захисника Молібог Ю.М. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 237217 від 31.07.2020, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 31.07.2020, які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності працівником поліції було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння, а саме продути газоаналізатор Драгер 6810 на місці або їхати до м. Суми в наркодиспансера, на що останній відмовився ( а.с. 2,3) відеозаписом, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено в графі «транспортний засіб» мотоцикл «Мінськ», що не відповідає дійсності, зазначаючи, що ОСОБА_1 керував саморобним пристроєм, який не є транспортним засобом й не може нести відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України, враховуючи наступне.

Так, дійсно у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення в графі «транспортний засіб» зазначено мотоцикл «Мінськ». При цьому, ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, погодився з правильністю внесених до нього відомостей, про що свідчить його підпис й у своїх поясненнях, по суті порушення, вказував лише про те, що випив пива та їхав в гості, тобто заперечень ні щодо транспортного засобу, ні щодо скоєного правопорушення від нього не було.

Також не можуть бути взяті до уваги і твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються зазначеними вище доказами і зокрема, даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з якого слідує, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі у присутності двох свідків.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 31 липня 2020 року під час складання протоколу про адміністративне працівником поліції був ознайомлений з місцем розгляду адміністративної справи, а саме, що розгляд відбудеться 20 серпня 2020, тобто він був належним чином повідомлений про розгляд справи.

При цьому, ні сам ОСОБА_1 , не інша особа в інтересах ОСОБА_1 , не зверталися до суду і не заявляли клопотання про те, що останній бажає особисто брати участь у судовому засіданні, а так само не було клопотань про відкладення розгляду справи.

Тому, беручи до уваги наведене та з урахуванням того, що вимогами ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Неспроможними є також доводи апелянта про те, що водія не було відсторонено від керуванням транспортним засобом, оскільки не дають підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Шевченка С.В. - адвокату Молібог Ю.М. строк апеляційного оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Молібог Ю.М. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.