Справа № 206/2459/20
Провадження № 3/206/1165/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

30.06.2020року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Малихіної В.В.,

при секретарі Тєрьошині О.О.,

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.05.2020 року о 18:20 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Кольська, 9, керував автомобілем TOYOTA AURIS, н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду показав, що дійсно того дня був на підпитку, але за кермом автомобіля не перебував, сидів позаду, крім того автівка не рухалась, і взагалі ніхто його побачити не міг, так як автівка тонована, крім того робив кондиціонер.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що ОСОБА_1 приходиться йому рідним батьком, в той день, батько просив "скупитись", він (свідок) був за кермом, а батько з товаришем випивали, потім поїхали до дому, після чого знову їздив за хлібом, а через деякий час приїхала поліція та повідомила, що батько був за кермом, вказували на те, що їм дзвонили. Припускав, що коли він ходив до магазину, батько міг вмикати магнітолу та пересісти за кермо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , суду показав, що того дня будучи на кінцевій зупинці маршруток, бачив, як водій-дід ОСОБА_1 сидів за кермом Тойоти, вікна були відчинені, і його добре було видно, той стояв у другому ряду та перешкоджав проїзду, гукнув йому щоб він від`їхав, той махнув рукою, почав їхати та розгорнувся біля магазину, після чого він (свідок) викликав поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, того дня зустрівся біля магазину "Варус" зі своїм товаришем ОСОБА_1 , за кермом автівки був його син, сів до них, їздили та вживали алкогольні напої разом із ОСОБА_5 , під`їжджади до магазину "Експрес", не бачив щоб ОСОБА_1 сідав за кермо.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис із нагрудних камер поліцейських, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, дослідженим в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 153340 від 22.05.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.05.2020 року о 18:20 год. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Кольська, 9, керував автомобілем TOYOTA AURIS, н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відеозаписом із нагрудних камер поліцейських з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 того дня в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, послідовними показами свідка ОСОБА_3 .

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що він не керував автівкою того дня і взагалі у нього не було навіть ключів від автівки, суд ставиться критично, так як вони спростовуються сукупністю наданих суду матеріалів, а також показами свідка ОСОБА_3 , який чітко та послідовно показав та розказав про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , підстав оговорювати судом не встановлено, свідок попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, під час перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 передає ключі від автівки своєму синові ОСОБА_2 .

Свідчення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також не спростовують сукупності доказів наданих суду на підтверження винуватості ОСОБА_1 , так як ОСОБА_2 відійшовши до магазину дійсно міг не бачити факту керування автомобілем ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_4 взагалі був напідпитку, крім того перебуває у дружніх стосунках з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час допиту плутався у свідченнях, не послідовно вказував на події того дня, тільки повторюючи фразу, що ОСОБА_1 не був за кермом.

На думку суду, невизнання ОСОБА_1 вини, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вказані вище твердження ОСОБА_1 , спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими судом безпосередньо під час судового розгляду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна