Категорія:ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю Крата Б.Г., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 серпня 2020 року об 13:20 год. в м. Луцьку на перехресті вул.Карпенка-Карого та вул.Задворецька, керував автомобілем марки «Опель Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 11 серпня 2020 року об 13:20 год. в м. Луцьку керуючи автомобілем марки «Opel Kadet», державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул.Карпенка-Карого та виконуючи поворот праворуч на вул.Задворецька, при виїзді з перехрещення проїзних частин виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що місцевий суд не надав належної оцінки його доводам щодо результатів алкотесту за допомогою газоаналізатора "DRAGER ALCOTEST 6820", які не можуть бути належним доказом в даній справі, оскільки законодавством не визначено, що цей технічний засіб, є дозволеним до застосування. Крім того, вказує про те, що на даний час він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки диспозиція цієї норми не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із її скасуванням. А тому, вважає, що провадження щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП України підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП. Посилаючись на вищевказані обставини, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

З апеляційної скарги вбачається, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, апелянт вказує про незаконність цього судового рішення в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується, зокрема вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення (ч.1 ст.130 КУпАП), за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №306960 від 11.08.2020 року, який складений за участі двох свідків, без жодних зауважень підписаний ОСОБА_1 , і в якому в графі пояснення по суті порушення він вказав, що згідний, довідкою УПП у Волинській області про відсутність повторності від 14.08.2020 року, чеком алкотесту «DRAGER ALCOTEST 6820», та актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що 11.08.2020 року за допомогою спеціального технічного засобу проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 за участю двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з результатами якого (2,40%) ОСОБА_1 повністю був згідний про, що власноруч поставив підписи у цих документах, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які він надав працівникам поліції на місці події від 11.08.2020 року та в яких вказав, що перед тим як сісти за кермо автомобіля вживав алкогольне пиво, вину визнає, а також відеозаписами з нагрудних камер поліцейських на яких зафіксовані події, що мали місце 11.08.2020 року за участі ОСОБА_1 .

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак, оскаржувана постанова судді в цій частині є законною та мотивованою.

При цьому, доводи сторони захисту, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення про те, що результат алкотесту за допомогою газоаналізатора "DRAGER ALCOTEST 6820" не може бути належним доказом його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 працівниками поліції проведено у відповідності до чинного законодавства, яке передбачає його процедуру, та спеціальним технічним засобом, на який є відповідні документи, зокрема свідоцтво про державну реєстрацію, сертифікатом затвердження типу засобів вимірюваної техніки, та свідоцтво про його повірку №12-01/0861, яке чинне до 18.03.2021 року.

Крім того, сторона захисту вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

22 листопада 2018 року прийнято Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII), яким внесено зміни до ст.130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:

«Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, цим же Законом № 2617-VIII доповнено Кримінальний кодекс України ст.286-1, наступного змісту:

«Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Закон №2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.

Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до КК України ст.286-1.

У Розділі ІІ Закону №720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII».

Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 306960 від 11.08.2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що правопорушення ним вчинено було 11 серпня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя першої інстанції застосував редакцію ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до Закону № 720-IX, яка діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та, які були наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається із мотивувальної частини судового рішення, суд першої інстанції у ній зробив висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та відповідно накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ч.2 ст.36 КУпАП. Проте, в резолютивній частині рішення вказав лише про винність ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що на думку апеляційного суду підлягає усуненню шляхом уточнення у судовому рішенні апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року щодо нього, без змін.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк