Провадження № 33/801/121/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Берегового О.Ю.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тишківського С.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №206718 від 20 жовтня 2019 року ОСОБА_1 о 04 годині 35 хвилин, керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz A170», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Вінниці, по вул. Юності, 20, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, зокрема відсутності доказів на належне повідомлення його про час дату та місце розгляду справи, відсутності доказів на підтвердження того що він відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, численні порушення, які були допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та ненадання змоги скористатись правовою допомогою, просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, справа була розглянута в його відсутності, з матеріалами справи його захисник Скржешевський М.С. був ознайомлений лише 14 січня 2020 року, після подання відповідної заяви.

Відповідно до вимог ст.ст. 245 ,251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Тишківського С.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що дане клопотання належить залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно повернути апелянту, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Також, слід зазначити, що при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

В апеляційній скарзі особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не наведено ніяких мотивів, які свідчать про те, що він саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду. Доводи стосовно того, що про постанову суду дізнався 14 січня 2020 року, - не можуть бути такими, що доводять поважність пропуску строку на апеляційне оскарження з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знав про існування адміністративної справи відносно нього, що підтверджується дослідженими апеляційним судом відеозаписами, зробленими співробітниками УПП У Вінницькій області ДПП під час оформлення матеріалів стосовно нього, з яких вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП складався у його присутності та від підписання і отримання якого він відмовився. Дана обставина не заперечувалась ОСОБА_1 також в засіданні суду апеляційної інстанції.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися, як про дати призначення справи так і про результати її розгляду.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Вінницького міського суду від 19 листопада 2019 року в справі № 127/28967/19 надіслана до реєстру 25 листопада 2019 року та її оприлюднено 27 листопада 2019 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. У разі ж, якщо в процесі ознайомлення із текстом постанови в ЄДРСР у ОСОБА_1 виникали труднощі щодо його ідентифікації, він не був позбавлений можливості уточнити цю інформацію, шляхом подачі відповідної заяви до канцелярії місцевого суду, однак, цього не зробив, і лише 10 січня 2020 року звернувся до захисника з метою надання йому правової допомоги, що не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 20 жовтня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в подальшому самостійно не цікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи судом першої інстанції обіймав посаду секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, яким постановлена оскаржувана постанова, тобто не міг бути не обізнаним з особливостями провадження у справах про адміністративні правопорушення та існуванням згаданого офіційного веб-сайту та Єдиного державного реєстру судових рішень, тож мав об`єктивну можливість дізнатися як про призначення справи до розгляду так і про прийняте рішення вже після судового розгляду та у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ, як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

Отже, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий