ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 Справа №607/9016/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бакальця І.Г.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 травня 2020 року ОСОБА_1 04 травня 2020 року близько 21 год. 30 хв. в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру щодо сина ОСОБА_2 , а саме умисно позбавив їжі, закривши його вдома, виражався нецензурними словами в присутності дитини внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода його здоров`ю та чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є незаконним оскільки ним не підписувався, а підписаний від його імені іншою особою Пояснив, що 03 травня 2020 року він прийшов до сина, і він сказав, що піде з ним. Він алкогольних напоїв не вживає, тому не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Посилання в протоколі про те, що він закрив сина та не давав їсти є неправдивими, оскільки син сам хотів бути з ним, так як матір його сварить. Він варив йому гречану кашу, давав пампушки, бутерброди з чаєм, бутерброди з ковбасою, нурук, син не був голодний. Нецензурних слів в присутності дитини він не вживає. 03-04 травня він спілкувався з дружиною, казав їй що ОСОБА_3 не хоче йти додому. 04 травня він почув стукіт, син просив не відкривати двері, тому що не хотів до мами. Через деякий час він почув, що двері вибивають, в його квартиру забіглим поліцейські, повалили його на землю, наділи кайданки та повезли на якусь заправку, де відпустили. Там він взяв таксі і поїхав додому, де побачив, що з його квартири вивозять меблі.

Свідок ОСОБА_4 показала, що 03 травня 2020 року ОСОБА_3 вийшов в двір покататися. Під під`їздом стояв ОСОБА_5 , який був дуже п`яний, та син пішов разом з татом. Вечором вона прийшла до квартири, та постукала в двері, ОСОБА_5 відчинив, однак її не впустив. Вона викликала поліцію, вони стукали, але він не відчиняв. 04 травня 2020 року вона телефонувала до ОСОБА_1 , однак, той її облаяв по телефону. Близько 20:00 вона знову прийшла до квартири, стукала в двері, але ніхто не відчинив. ОСОБА_6 близько години. Потім приїхала поліція, однак ОСОБА_5 також не відчиняв. Оскільки вона співвласник квартири, прийняла рішення ламати двері. Коли двері зламали, ОСОБА_5 наскочив на поліцейського, і його зразу ж поставили на підлогу. Зі слів сина їй відомо, що син їв за весь цей час одне яйце. Пояснила, що тепер син боїться вийти на вулицю, оскільки боїться батька.

Захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності просить направити протоколи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши докази, суддя доходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи із такого.

Частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна коштів чи документів або можливості користуватися ними, тощо.

В обґрунтування доведеності вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення посилається на пояснення ОСОБА_7 та її заяву до від 04 травня 2020 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_8 у зв`язку із тим, що він вчинив відносно сина ОСОБА_3 насильство економічного характеру.

Однак, в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вказані обставини, пояснив, що він давав сину їсти, син сам хотів залишатися в нього дома, оскільки мати його постійно сварить.

Під час судового розгляду не вдалося спростувати версію, яку повідомила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів винуватості ОСОБА_1 , крім слів ОСОБА_7 , якій ці обставини відомо зі слів сина, працівники поліції не зафіксували, та на розгляд судді не надали.

Інші докази, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відсутні.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог п. 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України по адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за частиною першою ст. 173-1 КпАП слід закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Позняк