Справа № 366/1512/20
Провадження № 3/366/1070/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ірпінь Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2020 року до суду від Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, 18 червня 2020 року близько 17 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній отримав травми при падінні.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Заяв та клопотань до суду від ОСОБА_1 не надійшло.

Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, судом відповідно до ст. 280 КУпАП встановлено, що правопорушення мало місце, а в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Вимоги статті 251 КУпАП передбачають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР № 200190 від 27.06.2020 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких слідує, що даний факт має місце.

Таким чином, на підставі досліджених доказів у їх сукупності суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, і її вина в цьому доведена.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено.

Враховуючи особу порушника, обставини вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 24, 283-285, 184 ч.1 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: Ю.В. Ткаченко