Справа № 583/404/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника Анацького О. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії БД №351974 РНОКПП

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП в тім, що ОСОБА_1 02.02.2020 року о 03 годині 25 хвилин по автодорозі с. Мала Павлівка Комиші керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 02.02.2020 року №29, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 01.02.2020 року вночі разом зі своїми друзями перебував у барі. Друзі запропонували йому вжити спиртного, так як його друг ОСОБА_2 не вживав спиртне та погодився керувати в подальшому його автомобілем. Потім вони сіли в автомобіль та поїхали в с. Комиші, Охтирського району, Сумської області. ОСОБА_2 керував його автомобілем, а він сидів на пасажирському сидінні позаду водія, їм на зустріч рухався патрульний автомобіль поліції. Вони відразу не зупинились, а потім його друг зупинив автомобіль, вибіг з автомобіля та втік, так як боявся, оскільки в нього при собі не було водійського посвідчення. Він вийшов з автомобіля, підійшов до водійського сидіння для того, щоб забрати ключі і в цей час до нього підійшли інспектори поліції. Провели його до свого службового автомобіля та запропонували їхати до лікарні для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як від нього відчувався запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 01.02.2020 року, ввечері він приїхав до бару «Ажур» на автомобілі «Таксі», де зустрів ОСОБА_1 , який попросив його керувати своїм автомобілем, так як він сам вживав спиртні напої, на що він погодився. Вони сіли до автомобіля ОСОБА_1 , особисто він сів за кермо, а ОСОБА_1 позаду нього, також з ними поїхали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і вони поїхали до с. Комиші, Охтирського району, Сумської області. На зустріч їм їхали працівники поліції, вони розминулися, а потім він подивився в дзеркало заднього виду та побачив, що автомобіль поліції їде за ними з увімкненими маячками. Він зупинив автомобіль та втік, так як був без прав та злякався, що інспектори поліції випишуть йому за це штраф. В той вечір, він спиртного не вживав.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 01.02.2020 року ввечері він був у барі «Ажур», біля третьої години ночі разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в автомобілі ОСОБА_1 їхали додому в с. Комиші, Охтирського району, Сумської області. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 . Коли вони розминулись з патрульним автомобілем поліції та від`їхали від нього, то ОСОБА_2 зупинив автомобіль, вийшов з нього та кудись побіг, а ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, підійшов до водійського сидіння, витягнув ключі і в цей час до їх автомобіля підійшли інспектори поліції, про що вони його питали, він не чув, так як знаходився в автомобілі. Потім інспектори поліції забрали ОСОБА_1 до себе в автомобіль та поїхали, а вони пішли додому, автомобіль залишився на дорозі відкритий, так як ОСОБА_1 забрав ключі з собою.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 01.02. 2020 року ввечері він знаходився в барі «Ажур» в с. Мала Павлівка, Охтирського району, Сумської області. Додому в с. Комиші їхали на автомобілі ОСОБА_1 , за кермом перебував ОСОБА_2 . Коли вони розминулись з патрульним автомобілем поліції та повернули за поворот, то ОСОБА_2 зупинив автомобіль, вийшов з нього та кудись побіг. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, підійшов до водійського сидіння та забрав ключі, в цей час підійшли інспектори поліції, які почали говорити, що ОСОБА_1 перебував за кермом та забрали його, а вони пішли додому. Автомобіль залишився на дорозі відкритий, так як ключі перебували у ОСОБА_1 .

Суд проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , дослідивши доданий до протоколу оптичний диск з відеозаписом, письмові докази, дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд не бере до уваги оскільки, вони не були безпосередніми очевидцями події, так як є працівниками Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська районна центральна лікарня» та були присутні при складані протоколу відносно ОСОБА_1 в за місцем своєї роботи та не підтверджують в даному випадку вину ОСОБА_1 , оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, доданого до протоколу, не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зокрема, з вказаного відеозапису вбачається, що 02.02. 2020 року о 03 год. 24 хв. патрульний автомобіль рухався по дорозі на зустріч йому проїхав транспортний засіб. Службовий автомобіль працівникам поліції розвернувся та поїхав за транспортним засобом, з яким вони розминулись. Коли службовий автомобіль інспекторів поліції під`їхав до автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , в цей час ОСОБА_1 вже стояв біля зупиненого автомобіля. Двері до водійського сидіння автомобіля були зачинені, а працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 , який стояв біля автомобіля спереду, та повів його до свого службового автомобіля (а. с. 47).

В дійсності з відео файлу, ретельно дослідженого та перевіреного судом, не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому суду не надано належного доказу у підтвердження винуватості особи, а отже, у відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Додані до протоколу докази не підтверджують вину ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин.

У протоколі не зазначено свідків, які б підтверджували події та обставини, викладені у протоколі, а додані до протоколу пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( а.с.2-3), суд не бере до уваги, так як вони не були запрошені на місці зупинки транспортного засобу, а є працівниками закладу охорони здоров`я, які не були очевидцями події, а висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.4) суд не бере до уваги, оскільки не встановлено, що саме він керував транспортним засобом, так як він цей факт заперечує, допитані свідки зазначають, що керував автомобілем інший водій, а доказів про керування автомобілем саме ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ст. 252 цього Кодексу суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, чи передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи та перевірки доводів ОСОБА_1 судом неодноразово викликався на 10.03.2020 року, 18.03.2020 року та 08.04.2020 року (а. с.35, 39, 45) інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 Охтирського відділу поліції Головного правління Національної поліції в Сумській області Тимошенко М. В., який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак він в судове засідання не з`явився.

Як зазначив Європейський Суд у рішенні «Карелін проти Росії», існує тісний зв`язок між різними гарантіями і процесуальними обов`язками за статтею 6 Конвенції та у спосіб, яким вони об`єднуються, щоб доповнювати один одного в рамках конкретної справи з метою забезпечення принципу справедливості, що є основоположним принципом. Таким чином, можна припустити, що відсутність органу обвинувальної влади і, отже, його неучасть у засіданнях судів може мати наслідки щодо того, яким чином звинувачення і докази подаються і відстоюються в суді, і навпаки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх і належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено ч.2, п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 також тлумачаться на його користь.

Вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст.254, 279 КУпАП, суд прийшов до висновку про закриття провадження в справі з застосуванням ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О. Ярошенко