Справа № 344/7787/20
Провадження № 33/4808/466/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дениса Т.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 09 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що 14.06.2020 о 23 год. 47 хв. у м. Івано-Франківську, на вул.Пасічна, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Superb», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Окрім цього, вказує, що суддя розглянув справу без його участі, чим грубо порушив його право на захист.

Просить постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. повністю підтримав доводи поданої АС та просить її задовольнити.

До початку апеляційного розгляду, ОСОБА_1 було подано клопотання, про закриття провадження по справі щодо нього, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

Перевіривши доводи поданого клопотання, вважаю, що воно не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону, жодних підстав для його задоволення поза всяким сумнівом не має.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 14 червня 2020 року, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності і накладення на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП винесена суддею 09 вересня 2020 року, таким чином строків передбачених ст.38 цього ж Кодексу, порушено не було.

ОСОБА_1 про розгляд справи був належним чином повідомлений, неодноразово в судове засідання не з`являвся без поважних причин, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Дениса Т.Д., який просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі, чим порушив грубо його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи і не з`явився до суду.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово приймав заходи щодо забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про зловживанням правом на відкладення розгляду справи та затягуванням строків її розгляду.

Дійсно, суддя розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дотримуючись розумних строків її розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення факту зловживання правом на відкладення розгляду справи та можливість розглянути справу без його участі.

Вищевказані обставини підтверджуються тим, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені на 08.07, 25.08, 02.09, 09.09.2020 року, про що судом направлялись судові повістки про виклик його до суду.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв захисник адвокат Сурмачевський А.Ю., який згідно телефонограми був належним чином повідомлений про розгляд справи на 09.09.2020 року.

Також, як вбачається із матеріалів справи, зокрема із оскарженої постанови судді, що в судове засідання 08.07.2020 та 25.08.2020 ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, та попередньо подав суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомлення з матеріалами справи та можливості укладення договору з адвокатом.

Також, захисником ОСОБА_1 адвокатом Сурмачевським А.Ю. подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 02.09.2020р. ОСОБА_1 не з`явився, подав письмове клопотання про відкладення судового засідання, оскільки з 28.08.2020р. та станом на 02.09.2020р. перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «ОКЛ ІФОР». Також захисником ОСОБА_1 адвокатом Сурмачевським А.Ю. подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуватиме на слідчих діях в Кам`янець-Подільському ВП ГУ НП в Хмельницькій області.

У судове засідання 09.09.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, подав письмове клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Однак, підтверджуючих документів з приводу перебування ОСОБА_1 на лікуванні та лікарняному станом на час розгляду справи суду не надано.

Також захисник ОСОБА_1 адвокат Сурмачевський А.Ю. подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши з 07.09до 25.09.2020 року перебуватиме у щорічній відпустці, та з даного приводу підтверджуючих документів не надав суду, а також, згідно договору про надання правової допомоги укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Сурмачевським А.Ю., зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 18 вересня 2020 року.

Крім того, захисником ОСОБА_1 адвокатом Сурмачевським А.Ю. направлено суду ксерокопію консультативної довідки про перебування ОСОБА_1 з 28.08 до 04.09.2020 на лікуванні в КНП «ОКЛ ІФОР».

Тому, суддя прийшов до обґрунтованого переконання, що оскільки судом вже неодноразово за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення, тому суд правильно розцінював це виключно як спробу уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності, що закінчуються 14.09.2020 року.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позаяк безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Щодо інших доводів АС ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Постанова судді від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення, яка ґрунтується на зібраних та досліджених під час розгляду справи по суті доказах.

Так, при складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с.1).

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 у поданій АС своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 311933 від 14.06.2020 року, з якого вбачається, що він що 14.06.2020 о 23 год. 47 хв. у м. Івано-Франківську, на вул.Пасічна, 38, керував транспортним засобом марки «Skoda Superb», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР (а.с.1); результатом алкотестера «Драгер» (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, де в графі «з результатами згоден», міститься власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до протоколу про адмінправопорушення про те, що водій ОСОБА_1 , в їх присутності, дійсно пройшов огляд для визначення стану сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 1.56 % проміле (а.с. 5); переглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції під час апеляційного розгляду, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки з використанням приладу «Драгер», на що водій погодився. У присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду становив 1,56 проміле та ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, не бажав їхати в медичний заклад..

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до положень ст.254 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 311933 від 14.06.2020 року (далі - Протокол), складено уповноваженою на те особою інспектором взводу №2 роти №1 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Мелешко Т.С. на бланку відповідного зразка з серійним номером, містить підпис працівника поліції.

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладено суть адміністративного правопорушення, яке відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так встановлено, що згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З огляду на вищевикладене, огляд проведений у відповідності до положень ст. 266 КУпАП.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №4 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Таким чином, суддя прийшов до правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, однак не перебував в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованим, так як спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони виключно на уникнення ним відповідальності за вчинене.

З урахуванням викладеного, доводи, викладені в АС ОСОБА_1 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування чи зміни постанови судді від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк