Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Федорова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Федорова Д.С. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 червня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 4 березня 2020 року о 02 години 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volkswagen Scirocco" д/н НОМЕР_2 на вул. Січових Стрільців, 84 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стосовно обставин справи вказує, що після зупинки ОСОБА_1 поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але при цьому зазначили, що він має право пройти його самостійно. Після цього в присутності двох свідків ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд запитав, на підставі чого він повинен їхати в заклад охорони здоров`я, що було розцінено як відмову від проходження огляду. У подальшому, зважаючи на пораду, ОСОБА_1 самостійно звернувся до Київської міської клінічної наркологічної лікарні "Соціотерпія" для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який лікар відмовився робити у зв`язку з відсутністю направлення від поліції. Захисник звертає увагу, що у справі наявний відеозапис, на якому зафіксовано спілкування поліцейських з ОСОБА_1 та особою, пояснення якої як свідка заслухав суд першої інстанції. Запис починається з пропозиції свідку пройти огляд, на що той відповідає, що це безпідставно. Надалі поліцейський висловлює аналогічну пропозицію ОСОБА_1 , який запитує, які ознаки сп`яніння у нього виявлено та на якій підставі він повинен їхати в заклад охорони здоров`я. При цьому ОСОБА_1 спочатку погоджується, а потім з огляду на поведінку поліцейських відмовляється.

Посилаючись на положення п.2.5 ПДР, ст.266 КУпАП, п.4 розділу І, п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), захисник стверджує, що направлення на огляд є законним виключно за наявності у водія ознак сп`яніння, визначених Інструкцією. Вказані у протоколі нібито виявлені у ОСОБА_1 ознаки, як то порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, - ніким не встановлювались, а свою підозру щодо стану поліцейські аргументували тим, що ОСОБА_1 худий. Відтак, вважає, що за відсутності у його підзахисного ознак наркотичного сп`яніння направлення на огляд є протиправним, а тому у ОСОБА_1 не виникло обов`язку його проходити, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності і не було враховано судом.

З огляду на те, що згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, фактично, вказуючи про можливість пройти огляд самостійно, що було видано як законне право без попередження останнього про наслідки, вважає, що таким чином працівники патрульної поліції спровокували відмову його підзахисного від огляду, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у рішеннях "Тейшейро де Кастро проти Португалії", "Раманаускас проти Литви", "Баннікова проти Російської Федерації" розцінюється як підбурювання, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим зібрані в справі докази є недопустимими.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому зазначає, що 10.06.2020, тобто в межах строку подав апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 23.06.2020, яку він отримав 30.06.2020, повернута з тих підстав, що до неї не було додано копію договору на підтвердження повноважень на оскарження постанови судді. На переконання захисника, таке процесуальне рішення не узгоджується з вимогами ч.2 ст.294 КУпАП, якою передбачені підстави для повернення апеляційної скарги. До того ж, на підтвердження своїх повноважень в суді апеляційної інстанції він долучив ордер. Зважаючи не те, що вперше апеляційна скаргу була подана вчасно, просить поновити строк.

Заслухавши пояснення захисника Федорова Д.С. і ОСОБА_1 , які підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, повторно дослідивши докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга вперше була подана захисником 10.06.2020 року, тобто з дотриманням встановленого законом строку. Постановою Київського апеляційного суду від 23.06.2020 апеляційна скарга повернута, оскільки захисник на підтвердження своїх повноважень не додав до ордера витяг з договору із зазначенням повноважень або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, що передбачено ч.2 ст.271 КУпАП. Оскільки повторну апеляційну скаргу захисник подав 02.07.2020, тобто без невиправданої затримки після отримання копії цієї постанови, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до суду, строк оскарження необхідно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, суддя зазначив у постанові, що вони підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не надав згоду на проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, і не врахував пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 про те, що вони поїхали на огляд на вул. П. Запорожця самостійно за порадою поліцейських.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 4 березня 2020 року о 02 години 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volkswagen Scirocco" д/н НОМЕР_2 на вул. Січових Стрільців, 84 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2). У протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначив, що наркотичні засоби не вживає, з підозрою не згоден і що автомобіль залишає на місці зупинки.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у письмових поясненнях підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 , який керував відповідним транспортним засобом з ознаками (алкогольного, наркотичного) сп`яніння, відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння та підпису матеріалів справи (а.с.3).

Оцінюючи ці докази, слід зауважити, що пояснення свідків є неконкретними і формальними, оскільки з їх змісту неможливо зрозуміти, ознаки стану якого сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , і у який спосіб йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. В частині того, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, ці пояснення, взагалі, не відповідають дійсності.

Відеозаписом зафіксовано, що на пропозицію поліцейського пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заперечують наявність у них ознак наркотичного сп`яніння і відмовляються від проходження огляду. Цей запис триває одну хвилину і присутність свідків на ньому не зафіксована.

З метою з`ясування обставин оформлення справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом було витребувано повний відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського. За повідомленням Управління патрульної поліції у м. Києві запитувані відеозаписи не збереглися у зв`язку з обмеженими строками їх зберігання.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкцією.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не надав згоду на проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, не ґрунтуються на вимогах закону.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що був зупинений на вул. Січових Стрільців поліцейськими, оскільки у нього не працювало ближнє світло лівої фари. Після пред`явлення документів поліцейський висловив підозру щодо його перебування в стані наркотичного сп`яніння, оскільки він худий, пояснив, що є така процедура, як відмова від огляду, тоді він сплатить штраф, або сам поїде в лікарню на вул. П. Запорожця. Він відповів, що порадиться з батьками. Потім провели бесіду з ним та ОСОБА_4 , вони сіли в автомобіль останнього та поїхали в лікарню. Лікар йому повідомив, що огляд проводиться лише в присутності поліцейських і що велика черга.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що його зупинили патрульні поліцейські і запропонували бути свідком. Коли він відмовився, йому запропонували проїхати на огляд на стан наркотичного сп`яніння, куди він за порадою поліцейських поїхав разом з ОСОБА_1 після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. В лікарні відмовилися його оглядати у зв`язку з великою чергою і тому, що він приїхав без поліцейських.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров`я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_1 та свідка про причини відмови від огляду, слід зазначити, що вони узгоджуються між собою та з даними відеозапису, на якому вони обидва зафіксовані одночасно, поліцейський ігнорує заперечення та запитання стосовно ознак наркотичного сп`яніння, а тому суд апеляційної інстанції приймає їх до уваги і приходить до висновку про те, що, фактично, у встановленому законом порядку пройти огляд їм ніхто не пропонував.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Федорову Д.С. строк оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 червня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн