Справа № 263/4215/20
Провадження № 3/263/1697/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шатілова Людмила Григорівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу ФОП, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 733157 від 30.03.2020 року, вбачається, що 30.03.2020 року о 08-55 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 Маріуполь АДРЕСА_4 Миколаївська АДРЕСА_5 , приймала участь в проведенні масових заходів, в яких бере участь понад 10 осіб, чим порушила п.п.2 п.2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року та розпорядження міського голови №89 від 24.03.2020 р. та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

ОСОБА_1 свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнала, надала письмові заперечення на протокол та заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила прийняти рішення з урахуванням її письмових заперечень. В письмових запереченнях вказала, що 30.03.2020 р. відбувся мітинг підприємців м. Маріуполя, який був проведений з метою висловлення позиції підприємців щодо заборони проводити торгівлю харчовими продуктами на ринках місця в період карантину та для зустрічі з місцевими органами влади. 30.03.2020 р. співробітниками поліції на неї був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 733157, відповідно до якого вона порушила п.п.2 п.2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року та розпорядження міського голови №89 від 24.03.2020 р. та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме: приймала участь в проведенні масових заходів, в яких бере участь понад 10 осіб. Проте, матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення не містять доказів її перебування у групі понад 10 осіб. Усі учасники вказаного заходу мали при собі необхідні засоби захисту, дотримувались безпечної дистанції. Вказала на те, що право на мирне зібрання (мітинг) гарантується Конституцією України та не може бути заборонені органами влади за відсутності надзвичайного та воєнного стану. З урахуванням наведеного, не вбачає, що її дії порушували закон.

Свідок ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких підтвердив факти, викладені ОСОБА_1 в її запереченнях, а саме те, що 30.03.2020 р. у м. Маріуполі, дійсно, відбувалися мирні збори підприємців з метою зустрічі з представниками місцевої влади з приводу відновлення роботи ринків. Але всі учасники мітингу були в захисних масках та дотримувалися необхідної дистанції. Ініціативна група слідкувала за тим, щоб учасники не збиралися в групу більше 10 осіб.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення ОСОБА_1 , письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок ,власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами. Відповідно до п.п.2 п. 2Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, (зі змінами від 17 березня 2020 року) з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До суду направлений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18№733157 від 30.03.2020 року, в якому зазначено, що 30.03.2020 року о 08-55 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , приймала участь в проведенні масових заходів, в яких бере участь понад 10 осіб, чим порушила п.п.2 п.2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року та розпорядження міського голови №89 від 24.03.2020 р. та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Вказаний протокол, не містить відомостей про те, які саме матеріали додаються до протоколу, тобто відсутній їх чіткий перелік.

До вказаного протоколу долучені наступні матеріали:

- рапорти співробітників поліції від 30.03.2020 року;

- фото паспорту ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- фото;

- копія розпорядження Маріупольського міського голови ОСОБА_7 №75 р від 17.03.2020 р.;

- DVD-R диск.

Враховуючи докази, якими підтверджується факт скоєння адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, вбачається, що про зібрання підприємцев вона дізналася від свого знайомого ОСОБА_8 . На вказані збори прийшла з метою довести до керівництва про наявність проблем, пов`язаних зі скрутним матеріальним станом. З постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року та розпорядження міського голови №89 від 24.03.2020 р. ознайомлена. Проте, у вказаних поясненнях відсутній підпис ОСОБА_1 , а наявні лише підписи Понятих: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та співробітника поліції. Тобто, суд позбавлений можливості дійти висновку, що саме вказані пояснення надавала ОСОБА_1 . Крім того, остання не заперечує, що дійсно була обізнана про проведення вказаного заходу.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що останній був залучений в якості понятого при складанні протоколу, тобто ніяких відомостей з приводу інкримінуємого ОСОБА_1 правопорушення, не містить.

Пояснення ОСОБА_4 містять інформацію аналогічного змісту.

З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що 30.03.2020 року о 08-55 год., він проходив повз Центрального ринку, на перехресті пр. Металургів та вул. Миколаївська, біля кондитерської фабрики, де побачив скупчення людей збір ФОП, які висловлювали свою позицію з приводу закриття ринків. Зазначив, що він є приватним підприємцем та деяких осіб знає в обличчя. Вказав на те, що деякі учасники мітингу були без засобів захисту та на зауваження співробітників поліції не реагували. Проте, вказані пояснення мають оціночне судження, оскільки скупчення людей сприймається кожною особою по-різному та не має чіткого кількісного виразу. Крім того, в поясненнях ОСОБА_5 відсутні відомості, що були ідентифіковані учасники мітингу, зокрема ОСОБА_1 .

Письмові пояснення ОСОБА_6 містять виклад ідентичних обставин.

Рапорт ДОП ОДОП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області рядового поліції Тищенка Д.В. від 30.03.2020 року фактично дублює відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №733157 від 30.03.2020 р., проте не містить інформації щодо свідків скоєння вказаного правопорушення, зазначені лише відомості щодо понятих, які були присутні при складанні протоколу, також в рапорті відсутня інформація щодо здійснення фото- або відео фіксації правопорушення, тощо.

Відповідно рапорту помічника ДОП ОДОП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капрала поліції Грейнерт-Жукової В.В. від 30.03.2020 року, вбачається, що 30.03.2020 року вона разом з ДОП ОДОП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Тищенком Д.В. несли службу з охорони громадського порядку, забезпечення противоепідемічних заходів та виконували план заходів з ліквідації наслідків з надзвичайної ситуації. Під час несення служби було встановлено, що 30.03.2020 р. о 08-55 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , приймала участь у проведення масових заходів, в яких бере участь понад 10 осіб. У зв`язку з чим, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Так у постанові ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 зазначено, що за нормами ст.251 КУпАП що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд критично ставиться до рапортів працівників поліції, які додані до протоколу, оскільки вони не можуть бути визнані доказом підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення. Рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, складається у вільній формі, тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, та в ньому відсутні джерела отримання інформації, у зв`язку із чим, не може бути доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Фото паспорту ОСОБА_1 , а також копія розпорядження Маріупольського міського голови ОСОБА_7 №75 р від 17.03.2020 р. мають суто інформаційне значення, оскільки не підтверджують та не спростовують факт скоєння адміністративного правопорушення.

До протоколу додані фото, на яких зображені люди, деякі с них не мають засобів захисту, проте за жодним фото не можливо ідентифікувати особу ОСОБА_1 , крім того в протоколі взагалі відсутні відомості щодо фотофіксації, а, фотознімки, додані до протоколу не підтверджують та не спростовують факт порушення, викладеного у протоколі, оскільки на наданих фото відсутня прив`язка до місцевості, не надані пояснення з приводу того, що та хто зображений на цих світлинах, а отже, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за цією адресою та вони мають відношення до вказаного адміністративного правопорушення, тому суд не може прийняти їх до уваги як належні та допустимі докази.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Слід зазначити, що відеозапис, доданий на DVD-R диску до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, суд не бере до уваги, так як він є неналежним та недопустимим доказом, так як у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №733157 від 30.03.2020 року відсутнє посилання як про здійснення відеофіксації адміністративного правопорушення, так і про наявність такого в матеріалах доданих до протоколу. Крім того, у матеріалах справи відсутня інформація, що доданий до матеріалів справи відеозапис отриманий у спосіб та порядок, який передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №733157 від 30.03.2020 не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ст.44-3, 283, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.44-3КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Г. Шатілова