ПОСТАНОВА

26.02.2020 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Жмеринського відділу поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в СДПЧ -8 м. Жмеринка, - за статтею 124, частиною четвертою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 215355, ОСОБА_1 15 грудня 2019 року, о 1 годині 15 хвилин, керуючи траспортним засобом "ВАЗ 2102", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральна в с. Носківці Жмеринського району, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет. В результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Крім цього, в цей же день було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 203866, за фактом того, що 15 грудня 2019 року о 01-00 год ОСОБА_1 по вул. Центральній в с. Носківці Жмеринського району вживав алкоголь, а саме горілку, після ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Інспекторами СРПП Жмеринського ВП було складено відповідні протоколи за статтею 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлені такі обставини.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ДТП визнав, розкаявся, підтвердив, що дійсно не врахував дорожню обставновку та не вибрав безпечної швидкості руху. Що стосується іншого протоколу, за фактом того, що він вживав алкоголь після ДТП, то свою вину у вищевказаному адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що насправді він вчинив ДТП, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після ДТП він згадав, що чув від когось, що за вживання спиртного після пригоди відповідальності немає, тому і вигадав версію про вживання горілки після ДТП. Насправді ж він вживав спиртне на протязі дня в с.Носківці. Свідків пригоди не було. Звідки взявся вказаний в матеріалах свідок ОСОБА_2 , не знає.

Судом було здійснено виклик свідка ОСОБА_2 , який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, і пояснення якого міститься у матеріалах справи. Однак останній в судове засідання не з`явився, хоча до суду повернулася розписка про отримання ним повістки особисто. При телефонуванні помічником судді за вказаним у поясненні номером телефону ОСОБА_2 жіночий голос відповів, що такого не знає.

В судовому засіданні при дослідженні матеріалів справи видно, що протокол за частиною четвертою статті 130 КУпАП було складено раніше, ніж протокол за статтею 124 КУпАП. В протоколі за частиною четвертою статті 130 КУпАП вказано час вчинення правопорушення 01-00 год, а в протоколі за статтею 124 КУпАП час вчинення ДТП - 01-15 год.

Отже, автором складання протоколів було встановлено, що вживання алкоголю після ДТП відбулося до цього ДТП. Тобто, вже цими обставинами підтверджуються пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав алкогольні напої до вчинення ДТП, а не після.

Допитати свідка ОСОБА_2 безпосередньо в судовому засідання не представилося можливим. ОСОБА_1 заперечує присутність цього свідка після ДТП.

За таких обставин пояснення цього свідка про те, що він пропонував ОСОБА_1 допомогу, потім пішов в село, по дорозі викликав поліцію, а потім чув, як ОСОБА_1 пояснював поліціянтам про вживання спирт ного після ДТП - до уваги суддею не беруться і взагалі викликають сумнів у наявності такого свідка.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, враховуючи, що вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень, то її показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду по справі № 560/751/17 від 27 червня 2019 року).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведеною повністю, оскільки останнім порушено п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, яке не призвело до тяжких наслідків, дані про особу правопорушника, який має постійне місце роботи, ступінь вини ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення з необережності, обставини, що пом`якшують відповідальність - щире розкаяння.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених статтею 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу.

Що стосується відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 130 КУпАП, суддею враховуються такі обставини.

Частина четверта статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У судовому засіданні факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП жодним належним та допустимим доказом не доведено, а тому справа в цій частині підлягає закриттю за відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 130, 245, 247, 248, 251 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп..

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Жмеринський міськрайонний суд.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з дня її винесення або з дня вирішення скарги в апеляційному порядку.

Суддя Костянтин Шепель