Справа №: 452/774/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 березня 2020 року м.Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , -

- за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 06.03.2020р. складено протокол про те, що він 28.01.2020 року о 10.20год. у м. Дрогобичі по вул. В. Великого, 7А Львівської області, керуючи автомобілем INTERCARGO TRUCK F09121 із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснив ДТП пошкодивши автомобіль марки OPEL ASTRA з реєстраційним номером НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП.

Під час розгляду справи у суді ОСОБА_1 свою винуватість не визнав пояснивши, що не мав умислу покидати місце ДТП оскільки вважав, що жодного ДТП не вчиняв.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_2 пояснив, що 28.01.2020 року працював та розвозив товар разом із ОСОБА_1 . У тому місці, де особі інкримінують ДТП, він був присутній в автомобілі та будь-якого удару не відчув, а про саме ДТП дізнався 30.01.2020р. від ОСОБА_1 .

Аналізуючи показання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які між собою не мають розбіжностей, є послідовними та однаковими, - приводить до висновку про наявність обставини, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Відтак, вивчивши представлені адміністративні матеріали, ураховуючи наведене та згідно із ст. ст. 251-252 КУпАП приходжу до висновку про закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення, оскільки з надісланих суду матеріалів про вчинення особою адміністративного проступку та з показань допитаних осіб у суді, не слід робити однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У відповідності до Конституційного принципу обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Натомість, із наданих правопорушником та свідком однакових пояснень вбачається, що у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП і в матеріалах справи відсутні докази на спростування цих пояснень, що є обов`язком посадової особи, що складає протокол, надати такі дані.

Відтак, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя