Справа № 188/57/20
Провадження № 3/188/57/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює керівником ТОВ «Гарант-Агро 4», притягнутого за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.163-2 КУпАП,

встановив :

У протоколі про адміністративне правопорушення від 20.12.2019 № 163-2/17867/04-36-54-30-09 зазначено, що 27.11.2019 під час камеральної перевірки ТОВ «Гарант» головним державним ревізором інспектором ГУ ДФС у Дніпропетровській області Федоровою О.Ю. встановлено, що керівник ТОВ «Гарант» ОСОБА_1 скоїв несвоєчасно подання платіжних доручень на сплату до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з юридичних осіб за 2019 рік за терміном сплати 29.10.2019 фактично сплачено 22.11.2019. Сума несвоєчасно сплаченого податкового боргу, вказана у акті камеральної перевірки від 27.11.2019 складає 11273 грн. Кількість днів затримки 24. Чим порушено абз.6 пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України.

Особа, притягнута до відповідальності, ОСОБА_1 за викликом суду не з`явився, своїх пояснень щодо вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин суду не надав, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Отже, триваюче правопорушення припиняється, зокрема, належним виконанням обов`язку.

Дії, які особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП - несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), були припинені ОСОБА_1 виконанням податкового зобов`язання 22.11.2019, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, іншими письмовими доказами, тому на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 ч. 2 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення і чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Така правова позиція судді ґрунтується на висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017, а саме: під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Оскільки адміністративне стягнення не накладається, судовий збір відповідно до приписів ст.40-1 КУпАП не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 40-1, п. 7 ст. 247, ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П. О. Бурда