ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 Справа №607/19355/20

Провадження № 3/607/7006/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Тернопіль, громадянку України, працюючу ФОП; зареєстровану та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року), -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №403988 від 03 листопада 2020 року, ФОП ОСОБА_1 25 жовтня 2020 року о 19 год. 30 хв., яка займається підприємницькою діяльністю в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. І.Франка, 23 м. Тернополя допустила приймання відвідувачів в даному закладі, чим порушила пп.7 п.15 постанови КМ України № 641 від 22 липня (зі змінами та доповненнями) в період дії на території м.Тернополя «червоної зони», згідно протоколу №37 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 15 жовтня 2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце такого була повідомлена належним чином. Беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе проводити розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Авдєєнко В.В. вважає, що справа підлягає до закриття за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 7 та 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року), яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП України (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Спираючись на викладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Досліджуючи матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення, долучено рапорт інспектора чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Гутман Є. від 25 жовтня 2020 року, який суд до уваги не бере, оскільки він не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, а отже не може бути доказом по даній справі.

Крім цього, на підтвердження обвинувачення, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис, однак такий не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого проводиться розгляд справи, відсутні будь-які відомості щодо проведення відеофіксації правопорушення; в протоколі не зазначено, що будь-які фотоматеріали долучаються до матеріалів справи. Також із долученого відео не можливо встановити жодних обставин, які підлягають дослідженню у даній справі.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року), а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44-3 (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року), 247, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17 березня 2020 року) відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя Делікатна Л.В.