Справа №591/6815/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/22/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши подання в. о. голови Зарічного районного суду м. Сум Капкіна О. Б. від 11.11.2020 щодо вирішення питання про направлення до іншого суду за підсудністю справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно присяжної Зарічного районного суду м. Сум ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

12.11.2020 до Сумського апеляційного суду надійшло подання в. о. голови Зарічного районного суду м. Сум ОСОБА_2 від 11.11.2020 щодо вирішення питання про направлення до іншого суду за підсудністю справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно присяжної Зарічного районного суду м. Сум ОСОБА_3 , яке умотивоване тим, що заяви про самовідвід суддів Сибільова О. В., Янголя Є. В., Клімашевської І. В., Северинової А. С., Клименко А. Я. та Ніколаєнко О. О. у цій справі задоволені, а на інших суддів автоматизований розподіл справи на здійснюється з різних причини, а саме через знаходження судді Капкіна О. Б. у відпустці по 23.11.2020 та судді Сидоренко А. П. з 16.11.2020 по 02.12.2020, перебування судді Мальованої-Когер В. В. на лікарняному з 08.10.2020 та судді Шелєхової Г. В. з 15.10.2020, відсутність повноважень у судді Сороки М. Р. та тимчасове відсторонення судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя, внаслідок чого неможливо утворити склад суду.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання в. о. голови суду підлягає задоволенню, оскільки заяви суддів Сибільова О. В., Янголя Є. В., Клімашевської І. В., Северинової А. С., Клименко А. Я. та Ніколаєнко О. О. про самовідвід у цій справі задоволені, а судді Капкін О. Б., Сидоренко А. П., Мальована-Когер В. В., Шелєхова Г. В., Сорока М. Р. і Шершак М. І. виключені з автоматизованого розподілу з наведених у поданні підстав.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що рішенням Сумської міської ради від 29.03.2017 затверджений список присяжних Зарічного районного суду м. Сум, до якого включена ОСОБА_3 , яку хоча і не можна вважати особою, яка працює в апараті суду, однак факт виконання нею у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 (11.01.2019, 01.02.2019, 07.02.2019, 20.05.2019, 17.07.2019, 25.11.2019) обов`язків присяжного у цьому місцевому суді може викликати у стороннього спостерігача певні сумніви в неупередженості чи необ`єктивності інших суддів місцевого суду та унеможливити забезпечення довіри, яку суди у демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість, незважаючи на те, що особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ від 10.03.2010 (остаточне) у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02), оскільки судова влада відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, і її реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (ч. 4 ст. 124 і ч. 1 ст. 127 Конституції України, ст. 1 і ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав і порядку зміни територіальної підсудності справ про вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, ніж встановлених у ч. 3 ст. 257 КУпАП.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності протоколу про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону; ст. 34, згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне направити справу відносно ОСОБА_3 на розгляд іншого місцевого суду у межах територіальної юрисдикції апеляційного суду.

Керуючись ст. 276 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Подання в. о. голови Зарічного районного суду м. Сум ОСОБА_2 задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 591/6815/20 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП направити на розгляд до Сумського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.