Справа № 357/993/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чекмана М.П.,

У С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 21.01.2020 серії ДПР18 № 524542 вбачається, що 21.01.2020 о 14 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , на а/д М-09 «Київ Одеса» 78 км., керував транспортним засобом марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, сповільнена жвавість, неприродна блідість. Водію було запропоновано пройти тест у медичному закладі, на що водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 21.01.2020 приблизно о 14 год. 00 хв. він керував транспортними засобом марки: Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , рухаючи по а/д м-05 «Київ-Одеса», 78 км, у напрямку м. Одеса. На території КПП Біла Церква його автомобіль був зупинений працівниками поліції. На запитання щодо причини зупинки працівниками поліції було вказано, що у автомобілі не було увімкнено ближнє світло. В подальшому, працівник поліції почав запитувати ОСОБА_1 чи не вживав останній наркотичні засоби, на що він відповів, що ні. Після цього працівник поліції завів його у приміщення КПП та почав світити в очі ліхтарем та звинувачувати, що він вживав наркотичні речовини. Через деякий час уже інший працівник поліції зупинив двох свідків та почав пропонувати ОСОБА_1 пройти якийсь не зрозумілий йому тест у медичному закладі. Зазначив, що у встановленому законом порядку йому не було запропоновано проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому він не міг відмовитись від проведення огляду, так як ОСОБА_1 не було запропоновано його пройти у встановленому законом порядку. Також пояснив, що бачив свідків, які зазначені у протоколі, однак останні не чули його розмову з поліцейським, а були лише свідками його відмови від проходження тесту.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Чекман М.П. просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зважаючи з наступного. У протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським вказано, що «водію було запропоновано пройти тест у мед закладі. На що водій відмовився у присутності двох свідків» чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначив, що законодавством України не передбачена будь-яка відповідальність за відмову від проходження тесту у мед закладі, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що відеозапис, який було долучено до протоколу, не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, оскільки він проводився після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме о 14 год. 03 хв. 21.01.2020, а протокол було складено о 14 год. 00 хв., на відеозаписі взагалі не зафіксований водій, який зі слів поліцейського начебто ОСОБА_1 , на відеозаписі чітко, у присутності двох свідків поліцейським було запропоновано саме пройти тест на наркотичне сп`яніння.

Також вважає, що пояснення свідків не можуть бути належним доказом у справі, оскільки вони є шаблонними, складеними працівниками поліції.

Таким чином, вважає, що працівники патрульної поліції в установленому порядку не направляли ОСОБА_1 для проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, про що прямо зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі. А також просив викликати в судове засідання для допиту свідків та працівників поліції.

Просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУПАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУПАП за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, заслухавши в суді пояснення особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чекмана М.П., свідка ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.

Суддя задовольнив клопотання захисника про виклик в судове засідання працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, та свідків, які підписали протокол та пояснення, однак працівники поліції та свідок ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися без поважних причин.

Письмові пояснення свідків за таких обставин не можуть бути прийняті як допустимі докази винуватості особи.

Однак, з урахуванням того, що подія адміністративного правопорушення зафіксована на нагрудну камеру поліцейського, вважаю, що відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом у справі, а тому вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутність свідків, які в судове засідання не з`явились.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, пояснив, що його зупинили працівники поліції та пояснили, що водій відмовляється від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та запропонували останньому бути свідком вказаного. Також пояснив, що був свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зазначив, що підписував на бланкі пояснення та протокол про адміністративне правопорушення, після складання протоколу працівником поліції, а також підтвердив, що підписи в протоколі і в поясненнях належать йому.

Посилання захисника на те, що пояснення свідків не можуть бути належним доказом у справі, оскільки вони є шаблонними, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останні свої пояснення не писали власноручно, а лише поставили свої підписи, вважаю безпідставними, оскільки така форма пояснень не заборонена законом, та з відеозапису нагрудної бодікамери, зазначені свідки дійсно були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а пояснення здійсненні у заздалегідь підготовленому шаблоні, однак будь яких вимог щодо шаблону надання пояснень нормами чинного законодавства не передбачено.

Крім того, посилання захисника на те, що відеозапис, який було долучено до протоколу, не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, оскільки він проводився після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме о 14 год. 03 хв. 21.01.2020, а протокол було складено о 14 год. 00 хв. та на відеозаписі взагалі не зафіксований водій, який зі слів поліцейського начебто ОСОБА_1 , спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , які останній надав в судовому засіданні, а саме підтвердив, що відеозаписом зафіксовано як він відмовився в присутності вказаних свідків від проходження тесту.

Не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 незначна різниця в часі (три хвилини) в часі вчинення адміністративного правопорушення який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та часі відеофіксації, оскільки така розбіжність на суть правопорушення не впливає.

Суддя зазначає, що відомості викладені в рапорті працівника поліції, суддя бере до уваги, що співпадає з правовою позиціє Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к, де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Враховуючи, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує певні процесуальні норми, суддя вважає за можливим застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при оцінці доказів по справі, керуватись ст. 91 КПК України, що також відповідає сформованої судової практики.

З рапорту молодшого лейтенанта поліції Шелудько А.В., який долучено до матеріалів справи, вбачається, що під час патрулювання 21.01.2020 о 14 год. 00 хв. на а/д М-09 «Київ Одеса» 78 км. було зупинено транспортний засіб марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водій відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, автомобіль доставлено на штрафмайданчик.

Отже, рапортом працівника поліції, який суддя визнає джерелом доказів по справі, в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України та ст. 251 КУпАП, зокрема порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності п. 2.5 Правил дорожнього руху, що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні досліджений диск з відеозаписом з боді-камери працівника поліції яким зафіксовано, як поліцейський роз`яснює свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що 21.01.2020 було зупинено водія ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, водію було запропоновано пройти тест на наркотичне сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється.

Зауважень з приводу неправильності дій працівників поліції- не було.

В протоколі про адміністративне правопорушення в поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що не захотів, курив канабіс 2 тижні назад, що підтвердив власним підписом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Так, згідно з п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 3 Інструкції).

За приписами п. 2 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, встановлено, що 21.01.2020 о 14 год. 00 хв. на а/д М-09 «Київ Одеса» 78 км. молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 зупинено транспортний засіб марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Після зупинки транспортного засобу працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд щодо виявлення стану сп`яніння за допомогою тесту в медичному закладі, оскільки були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проте останній відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків.

П. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння, відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника про те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти незрозумілий тест в мед закладі, суддя до уваги не приймає, як такі, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ними порушення не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху встановлена матеріалами адміністративної справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.01.2020 серії ДПР18 № 524542, поясненнями свідка ОСОБА_5 , направленням на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, рапортом, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суддя розглянувши протокол та додані до нього документи, вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суддя зазначає, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено умисно та є грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, а саме відмова від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння є грубим порушенням та має підвищену спільну небезпеку, а також враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що обране стягнення буде мірою відповідальності, поваги до правил співжиття, та у майбутньому зможе забезпечити запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Отже суддя вважає, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, статтями 130 ч. 1, 221, 284, 40-1 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяО. В. Ларіна