Справа № 592/464/20
Провадження № 3/592/212/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м.Суми Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої менеджером ТОВ «Надежда Ритейл»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

02.01.2020 о 23-25 годині в м. Суми по вул. Троїцька, 43 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 та прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду відмовилась у присутності двох свідків шляхом ухилення, відмовилась відповідати на запитання інспектора тривалий час, ігнорувала запитання інспектора, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Зазначила, що 02.01.2020 приблизно о 23.20 год. їхала з роботи з вул. Г. Крут, 21, була схвильована по роботі. Проїхавши «Епіцентр» зупинилася на світлофорі. Повернула наліво після чого була зупинена працівниками патрульної поліції, які зупиняли її з червонимита синіми світловими покажчиками - "маячками". Вийшла з машини, показала документи, після чого інспектор вилучив у неї документи, повернув, а потім ще раз вилучив. Інспектор стверджував, що є запах алкоголю з порожнини рота. Вона зателефонувала колезі по роботі ОСОБА_2 щоб він приїхав. Незабаром приїхали ще поліцейські на машині патрульної поліції. Інспектор був завжди поруч. Казала, що не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але ніхто не брав цього до уваги. Після чого забрали права та видали тимчасовий талон. Вона не відмовлялась на місці зупинки пройти огляд. Чому працівники поліції її зупинили вона не знає, працівники поліції не казали. Після чого вручили протокол та роз`яснили права. Не захотіла підписувати протокол. Думає, що свідків патрульні привезли з собою. Потім була відсторонена від керування.

Захисник адвокат Стеценко В.М. у судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та бажала пройти огляд в закладі охорони здоров`я, зупинка автомобіля була безпричинною, свідки не об`єктивні, вважає що відсутній склад адміністративного правопорушення.

27.03.2020 у судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Стеценко В.М. не з`явилися, повідомлені належним чином.

26.03.2020 електронною поштою до суду від захисника Стеценка В.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи 27.03.2020 у зв`язку з зайнятістю у судовому засіданні в Лебединському районному суді Сумської області у справі 930/382/20, крім цього зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні і бажає особисто приймати участь у розгляді справи.

26.03.2020 до канцелярії суду ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи 27.03.2020 у зв`язку з хворобою, бажає приймати участь у розгляді справи, допитувати свідків, просить перенести слухання справи на іншу дату, про що повідомити належним чином. Орієнтовний час лікування до 05.04.2020. До клопотання додано копію медичної довідки, датованої 26.03.2020, виданої КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені ОСОБА_3 . Зільберника» Лебединської районної ради № 226 (фактичне місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ), відповідно до якої ОСОБА_1 з 26.03.2020 перебуває на амбулаторному лікуванні, діагноз не зазначений.

У судових засіданнях 16.01.2020, 06.02.2020, 03.03.2020 були присутні ОСОБА_1 та її захисник Стеценко В.М. За їх участі було досліджено повністю усі докази, які знаходяться у справі, а саме переглянуто відеозапис з нагрудних камер патрульної поліції, допитано ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , досліджено письмові матеріали справи, тобто вчинено всі дії для повного та всебічного розгляду справи. До суду неодноразово викликались свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , але до суду не з`явились.

Суддя зазначає про можливість розгляду справи 27.03.2020 у відсутність ОСОБА_1 та її захисника Стеценка В.М., що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Заявник зобов`язаний максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Необхідно наголосити, що необґрунтоване зволікання з боку судді у розгляді справи може призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки тримісячний строк спливає 02.04.2020, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо - ст. 1 КУпАП) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735.

А оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395 та вимог норм КУпАП.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №285920 від 02.01.2020 (а.с.1).

Крім протоколу про адміністративне правопорушення факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, огляд не проводився, від підпису ОСОБА_1 відмовилася, який підписано свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , інспектором Кацюба О.А. (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , про те, що 02.01.2020 близько 23 год. 40 хв. в м. Суми по вул. Троїцькій 43 водій ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі відмовилась шляхом ухилення. Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у судді немає, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них (а.с. 3,4). Письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

В матеріалах справи наявний відеозапис з автомобільного реєстратора, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , 02.01.2020 в зазначений в протоколі час та місці, та оглянутих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських також вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння, тривалий час ухиляючись від надання прямої відповіді на конкретні запитання інспекторів поліції, щодо проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі (а.с. 7).

Допитаний за клопотанням ОСОБА_1 та її захисника в якості свідка ОСОБА_4 надав наступні пояснення. ОСОБА_1 знає як безпосереднього керівника. Близько 23-00 години 02.01.2020 він їхав на роботу, зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила, що її зупинили працівники поліції. Одразу поїхав на вул. Троцька, ОСОБА_1 була поряд з автомобілем. Був присутнім при оформленні матеріалів. Приїхали ще два патрульні автомобілі. Були свідки чоловік та жінка, інспектор запитував чи відмовлялась вона пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобілю. Не пропонували пройти огляд у медичному закладі. Склали протокол. ОСОБА_1 була знервована, схвильована, руки тремтіли, але це мабуть хвилювання. Звідки взялися поняті не бачив, були присутніми тільки 10 хвилин. Автомобіль замкнули та залишили на місці.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч.1 ст. 130, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за наступними реквізитами: (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Рахунок IBAN: UA0026001, Код отримувача: 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20400 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко