ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/128/20Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 33/817/271/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Захарчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Захарчука Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Монастириського районного суду від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 24.02.2020 року біля 00 год. 11 хв. в м.Монастириська, по вул.Шевченка, керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5(а) ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Захарчук Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Посилається на те, що на відеоматеріалах із нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні в суді першої інстанції не підтвердили наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Посилається на те, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право на захист ОСОБА_1 , а саме не роз`яснено йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що повний текст постанови ОСОБА_1 отримав 04 червня 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Захарчука Ю.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2020 року серії ОБ №051564 інспектором СРПП №1 Монастириського ВП Грицеком М.П. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 24.02.2020 року біля 00 год. 11 хв. в м. Монастириська по вул. Шевченка, транспортним засобом марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився у присутності свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовим поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які вказали, що 24.02.2020 року в приміщення Монастириської ЦКРЛ о 01 год. 40 хв. було доставлено ОСОБА_1 з тілесними ушкодженнями в ділянці голови та правої ноги. ОСОБА_1 погодився на надання йому медичної допомоги, однак категорично відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення.

Крім цього, як у письмових поясненнях, так і у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 зазначили, що 24.02.2020 року о 00 год. 12 хв. на четверту підстанцію комунального некомерційного підприємства «Центр екстренної медичної допомоги» надійшло повідомлення про побиття ОСОБА_1 . Прибувши на місце події, було виявлено ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля Volkswagen. При спілкуванні останній зазначив, що не вийде із автомобіля, проте поїде за автомобілем медичної допомоги. Прибувши на територію КНП Монастириська ЦПЛ, ОСОБА_1 не виходячи з автомобіля яким керував, відмовився від надання медичної допомоги та попрямував автомобілем у невідомому напрямку, про що було повідомлено працівників поліції. У подальшому, при повторному виїзді до вказаної особи, о 01:00 год. ОСОБА_1 було госпіталізовано в медичний заклад.

Також свідок ОСОБА_3 у поясненнях вказала, що прибувши на виклик 24.02.2020 року о 01 год. 01 хв. виявили водія ОСОБА_1 , який перебував в автомобілі Volkswagen на місці водія. Зазначила, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП від 24 лютого 2020 року серії ББА №756799, в якій зафіксовано факт керування ОСОБА_1 24.02.2020 року о 01 год. 02 хв. в с.Ковалівка Монастириського району транспортним засобом марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії; даними рапорта інспектора-чергового Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Дмитровського І.Я. від 24.02.2020 року, згідно якого 24.02.2020 року о 00 год. 37 хв. надійшло повідомлення лікаря Монастириської КП ЦРКЛ про те, що в напрямку центру м.Монастириська на автомобілі VOLKSWAGEN рухається чоловік з травмою ноги, який від госпіталізації відмовився; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які вказали в суді першої інстанції, що після прибуття на виклик ОСОБА_1 останній від госпіталізації категорично відмовився та самостійно, власним автомобілем, попрямував до КНП Монастириська ЦПЛ, де не виходячи з автомобіля яким керував, відмовився від надання медичної допомоги та поїхав у невідомому напрямку. Як встановлено, інших осіб в автомобілі не було.

Твердження апелянта про те, що свідки в судовому засіданні не підтвердили наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є необгрунтованими, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан сп`яніння та у довільній формі надають письмові пояснення щодо події, яка відбулась у їх присутності.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення наявна наявна відмітка про роз`яснення йому прав та обов`язків, окрім того, останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Оскільки копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 04 червня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату Захарчуку Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Захарчука Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя