КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/3721/2020
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 27.06.2020 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Льва Толстого, 11/61, у приміщенні кафе «Pastateca» обслуговував населення без засобів індивідуального захисту (рукавичок, захисної маски), чим порушив ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тобто, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, протокол про адміністративне правопорушення з додатками не містить доказів його перебування на робочому місці та обслуговування ним клієнтів кафе, оскільки на момент виявлення нібито правопорушення старшим лейтенантом поліції Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , він (апелянт) не знаходився на робочому місці та не здійснював обслуговування клієнтів, так як в приміщенні кафе «Pastateca» 27.06.2020 о 10:30 не знаходилось жодного клієнта, а були присутні виключно працівники вказаного кафе.

Звертає увагу апелянт і на те, що працівниками поліції не доданого до матеріалів справи підтвердження того, що заявник є працівником вказаного кафе, або безпосередньо самостійно здійснює підприємницьку діяльність, та разом з тим, не додано пояснення клієнтів кафе, у яких ним було прийнято та здійснено обслуговування без захисної маски та гумових рукавичок.

Крім того, як вказує апелянт, в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише назву Постанови Кабінету Міністрів України № 215 від 16 березня 2020 року, а не конкретний пункт цього документа, яким встановлено норми та правила, порушення яких ним скоєно за обставин, викладених у протоколі, а також, відсутнє посилання на конкретну частину статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», у зв`язку з чим, є незрозумілим, що саме він порушив та в чому полягає склад нібито вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції порушив принцип всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, розгляд справи мав однобічний характер і проведений з обвинувальним ухилом, а саме - суддя без належного обґрунтування вказав на порушення ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, постанова протирічить вимогам чинного законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин.

Не менш важливим, як вважає апелянт, є відсутність у матеріалах справи даних про те, що його діями спричинено значну шкоду та завдано значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, зважаючи на те, що призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., не є співрозмірним до нібито вчиненого ним адміністративного правопорушення, що позбавляє його права на забезпечення власних життєвих потреб.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, встановлених рішеннями Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV - 2, на підставі вимог, передбачених ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Зокрема, той факт, що ОСОБА_1 27 червня 2020 року о 10:30 год., будучи барменом кафе «Pastateca», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 11/16, перебуваючи на робочому місці, здійснював обслуговування клієнтів без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски та гумових рукавичок, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 334523 від 27 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , підтверджується рапортом ст. ДОП Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній не заперечував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також іншими зібраними по справі матеріалами.

Більш того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції сам ОСОБА_1 також підтвердив обставини вчиненого ним правопорушення, які були визнані судом встановленими на підставі оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог закону.

За таких обставин, суддя, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дослідивши зібрані по справі докази на надавши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази його перебування на робочому місці та обслуговування ним клієнтів кафе; докази об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а також про те, що оскаржувана постанова не висвітлює дійсних обставин справи, не обґрунтована належними доказами, як це передбачено діючим законодавством України, а при її винесенні суддею було неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, то суд апеляційної інстанції не може визнати їх достатніми підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними у справі доказами.

З огляду на вищенаведене, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вважаю, що доводи, наведені в його апеляційній скарзі не містять у собі достатніх підстав для висновку, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою.

За таких обставин, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Валігура Д.М.