Справа № 214/7486/20
3/214/3233/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, студента ІІІ курсу КПГМЛ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №010482 від 22 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 02 жовтня 2020 року о 12.00 год. неповнолітній ОСОБА_2 , знаходячись в громадському місці на території КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР по пл. 30-річчя Перемоги 2 в м. Кривому Розі, палив тютюновий виріб цигарки марки «LD», тобто в місці, де це заборонено законом. Протягом року притягався до адміністративної відповідальності постанова Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2020 року №215/1101/20.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_2 не скористався, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Вину у вчиненні правопорушення визнав, підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне.

Добровільність надання заяви, визнання вини без чинення психологічного тиску підтверджено законним представником ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_3 ,

Суд, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його законного представника, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Диспозицією ч.2 ст.175-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, вчинене повторно протягом року, за що особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Суб`єктом цього правопорушення є особа, яка досягла 16 років, тобто суб`єкт є загальним.

Відповідно до ч.1 ст.221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років. Аналогічні приписи визначено ст.6 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Як слідує з копії паспорта №004337987 від 13 грудня 2019 року, на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 досяг сімнадцятирічного віку, а тому в розумінні ст.12 КУпАП є суб`єктом адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності.

При цьому, обов`язковою кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП, є його повторність.

У розумінні ст.ст.35, 39 КУпАП та загальних правових засад, повторним є адміністративне правопорушення, вчинене особою, до якої за вчинене нею протягом року здійснене однорідне правопорушення були застосовані міри адміністративного стягнення. При цьому однорідність означає посягання на той самий родовий або видовий об`єкт, відповідальність за вчинення яких передбачається однією нормою.

Відповідно до положень глави 19 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення. При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №010482 від 22 жовтня 2020 року вбачається, що 02 жовтня 2020 року о 12.00 год. неповнолітній ОСОБА_2 , знаходячись в громадському місці на території КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР по пл. 30-річчя Перемоги 2 в м. Кривому Розі, палив тютюновий виріб цигарки марки «LD», тобто в місці, де це заборонено законом.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.175-1 КУпАП, інспектор поліції в протоколі виклала об`єктивну сторону інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.175-1 КУпАП, однак з посиланням на притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП у відповідній графі протоколу постанова Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2020 року №215/1101/20.

З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року у справі №215/1101/20 ОСОБА_2 дійсно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП, однак застосовано визначений ст.24-1 КУпАП захід впливу як до неповнолітнього у виді попередження.

Необхідність виокремлення спеціальних норм про адміністративну відповідальність неповнолітніх обумовлена принципами справедливості та гуманізму. Враховуючи біологічні, психологічні та соціальні характеристики неповнолітніх, закон передбачає особливості притягнення їх до адміністративної відповідальності, звільнення від відповідальності, призначення адміністративного стягнення та специфічні заходи впливу. Ця позиція базується на міжнародно-правових актах, зокрема Декларації прав дитини, у Преамбулі якої зазначається, що неповнолітні, у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю, потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема, належний правовий захист. Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має право висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів. Тому часто щодо неповнолітніх достатніми є міри виховно-педагогічного, а не карального характеру.

Статтею 24-1 КУпАП передбачено застосування щодо неповнолітніх специфічних заходів впливу. Такі заходи не є адміністративними стягненнями і суттєво відрізняються від них за своєю суворістю. Водночас вони пов`язані з певними обмеженнями та позбавленнями для особи, щодо якої застосовані. Заходи впливу щодо неповнолітніх застосовується незалежно від бажання винних, їх батьків або осіб, що їх замінюють.

Крім того, ст.24-1 КУпАП, яка визначає перелік заходів впливу, що застосовуються до неповнолітніх, в КУпАП структурно хоча й знаходиться в главі 3 «Адміністративне стягнення», однак виділена в окрему норму від ст.24 КУпАП, яка визначає види адміністративних стягнень.

Таким чином, застосування судом до неповнолітньої особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, заходів впливу як міри виховно-профілактичного характеру не може розцінюватись як накладення адміністративного стягнення, а відтак виключає наявність для такої особи будь-яких наслідків у формі судимості та застосування строків її зняття, визначених ст.39 КУпАП, як і можливість кваліфікації її дій за ознакою повторності у випадку вчинення аналогічного правопорушення в майбутньому.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «… при розгляді справи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Тобто, коригування судом суті висунутого обвинувачення є недопустимим, оскільки суперечить принципу змагальності сторін та безсторонності і незалежності суду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що положеннями діючого законодавства України не передбачено здійснення судом перекваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності чи самостійного редагування фабули правопорушення, викладеної в протоколі, або відшукування доказів на користь обвинувачення, в той час як проведена інспектором кваліфікація дій ОСОБА_2 є невірною із викладеною в протоколі об`єктивною стороною інкримінованого йому адміністративного правопорушення та обсягом наданих письмових доказів, які в сукупності не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.35, 39, 175-1 ч.2, 245, 247 ч.1 п.1, 256, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, законним представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко