Справа № 461/2213/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/776/19 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , представника Галицької митниці Держмитслужби України Дунаса Михайла Омеляновича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 162 056 (сто шістдесят дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 27 коп., а також конфіскації транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT Kangоo, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , а у разі неможливості конфіскації транспортного засобу постановлено стягнути згідно зі ст. 541 МК України з ОСОБА_1 на користь держави його вартість 162 056 (сто шістдесят дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0775/20900/19 від 12 лютого 2019 року, 14 грудня 2018 року Львівською митницею ДФС листом від 7 грудня 2018 року № 38079/7/99-99-20-02-01-17 «Про опрацювання інформації митних органів Литовської Республіки» отримано звернення митних органів Литовської Республіки від 5 листопада 2018 року № (20.4/05)3В-9229 «Про надання інформації». Митний департамент Литовської Республіки в рамках перевірки незакінчених митних процедур експорту транспортних засобів на митну територію України, надав документи які слугували підставою для вивезення транспортного засобу марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 на митну територію України, а саме: НОМЕР_2 та фактуру TSN Nr.2712 від 12 липня 2018 року. Згідно з даними документами встановлено, що 12 липня 2018 року ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) придбано в литовської фірми UAB «T&S MOBILE» (Kauno, g. 151, 68228, Marijampole) транспортний засіб марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 , вартість 5 300 Євро (згідно курсу НБУ станом на 13 липня 2018 року (дата оформлення т/з), вартість становить 162 056, 27 гривень). Відповідно до аналізу електронних баз даних Львівською митницею ДФС встановлено, що 13 липня 2018 року здійснено пропуск транспортного засобу марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 на митну територію України під керуванням громадянина України ОСОБА_1 та 13 липня 2018 року здійснено митне оформлення даного транспортного засобу для вільного обігу в режимі «Імпорт 40 ДЕ» за митною декларацією UA209190/2018/020455. Проте, до митного оформлення ОСОБА_1 подано іншу фактуру, а саме «KAUFERTRAG» від 12 липня 2018 року, в якій містяться відомості, що даний транспортний засіб придбаний ним в німецької компанії «Autohaus Holsten GmBH» (27432, Oerel an der B 71/74), вартість 3 700 Євро (згідно курсу НБУ станом на 13 липня 2018 року (дата оформлення т/з), вартість становить 113 133, 62 гривень), що суперечить інформації, яка зазначена в офіційному листі митних органів Литовської Республіки (лист № (20.4/05)3В-9229 від 5 листопада 2018 року).

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування причин пропуску строку посилається на те, що не був присутнім у судовому засіданні в день винесення щодо нього постанови, його інтереси представляв адвокат Збаращук Д.В. Останнім було подано апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року з пропуском строку на апеляційне оскарження, в подальшому постановою судді Львівського апеляційного суду від 7 червня 2019 року було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження. З урахуванням того, що право на судових захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, а також того, що не був присутній під час судового розгляду справи, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, вказує на те, що суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 КУпАП характеризується наявністю умислу. При цьому в даному випадку, подаючи до митного оформлення фактуру «KAUFERTRAG» від 12 липня 2018 року, в якій містяться відомості про придбання транспортного засобу «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., в німецькій компанії «Autohaus Holsten GmBH» (27432, Oerel an der B 71/74) за ціною 3700 Євро, він не знав, що ці відомості можуть не відповідати дійсності, оскільки придбання автомобіля здійснювалось не ним особисто, а іншою особою за дорученням, правдивість до достовірність переданих документів не викликала у нього жодних сумнівів, а тому умислу на вчинення порушення митних правил у нього не було.

Вказує, що, навпаки, відсутність умислу в його діях стверджується долученою до матеріалів справи нотаріально завіреною довіреністю від його імені на пошук і придбання транспортного засобу громадянином Німеччини ОСОБА_3 , а також логічними і послідовними поясненнями щодо обставин справи, які узгоджуються та не суперечать іншим матеріалам провадження.

Зазначає, що надані Львівською митницею ДФС документи, які були долучені до справи, не можуть братися до уваги, оскільки такі не підтверджують придбання автомобіля саме ним, не містять відомостей про можливі знижки на товар та повернення сплачених податків тощо. Відтак вказані документи не містять достатніх даних, які б давали можливість беззаперечно підтверджувати факт вчинення ним правопорушення.

Посилається на те, що всі сумніви тлумачаться на користь особи.

Крім того, правопорушення, вчинення якого йому вміняється, не є триваючим, датою вчинення такого є 13 липня 2018 року, протокол про адміністративне правопорушення складено 12 лютого 2019 року, таким чином на час розгляду справи в суді минув шестимісячний строк накладення стягнення за вказане порушення.

Вказує на те, що ним було сплачено усі митні платежі із бази нарахування, заявленої вартості автомобіля 3700 Євро. Вважаючи цю базу оподаткування заниженою, а дійсну вартість автомобіля 5300 Євро, митним органом не було розраховано прогнозованої суми несплачених платежів за МД UA209190/2018/020455. Вказана недоплата митних платежів становила б 4000-6000 гривень, що явно не є спів мірним призначеному йому покаранню, яке в цілому становить суму понад 320 000 гривень.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, з урахуванням наведених у клопотанні про поновлення цього строку обставин, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби України Дунаса М.О., який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано.

Зокрема, диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих витрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом даної норми, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, в тому числі шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані щодо найменування товарів, країни походження тощо.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав митному органу документи, а саме: фактуру, відповідно до якої транспортний засіб марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 , придбаний ним в німецької компанії «Autohaus Holsten GmBH» (27432, Oerel an der B 71/74), його вартість 3 700 Євро (згідно з курсу НБУ станом на 13 липня 2018 року (дата оформлення т/з), вартість становить 113 133, 62 гривень).

При цьому Митний департамент Литовської Республіки в рамках перевірки незакінчених митних процедур експорту транспортних засобів на митну територію України, надав органу митного контролю документи які слугували підставою для вивезення транспортного засобу марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 на митну територію України, а саме: НОМЕР_2 та фактуру TSN Nr.2712 від 12 липня 2018 року.

Відповідно до документів, наданих органом митного контролю Литовської Республіки, 12 липня 2018 року ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) придбано в литовської фірми UAB «T&S MOBILE» (Kauno, g. 151, 68228, Marijampole) транспортний засіб марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 , вартість 5 300 Євро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2018 року (дата оформлення т/з), вартість становить 162 056, 27 гривень).

В подальшому вказаний транспортний засіб 13 липня 2018 року під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України та в той самий день здійснено митне оформлення даного транспортного засобу для вільного обігу в режимі «Імпорт 40 ДЕ» за митною декларацією UA209190/2018/020455.

З огляду на наведене, як вірно встановлено суддею першої інстанції, наявні у матеріалах справи документи оформлені на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, ввезення вказаного транспортного засобу на митну територію України здійснювалося особисто ОСОБА_1 , відтак він міг і повинен був ознайомитися зі змістом документів на придбаний ним автомобіль.

Крім того, з представлених суддям першої та апеляційної інстанцій даних вбачається явна та суттєва невідповідність щодо вартості автомобіля «RENAULT Kangоo», який був предметом митного оформлення. Доказів про те, що придбання автомобіля було здійснено, особою, на яку видано довіреність, - ОСОБА_3 , апелянтом не надано. Наведене також не спростовується жодним доказом у справі.

При цьому сам апелянт вказує на те, що митним органом було вказано дійсну вартість автомобіля 5300 Євро, а тому ним здійснено недоплату митних платежів на суму 4000-6000 гривень, що є явно неспівмірним з призначеним йому покаранням.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 483 МК України є безальтернативною та передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів. З огляду на наведене, стягнення накладається не з розрахунку несплачених митних платежів, а виходячи з вартості товару, що став предметом вчинення правопорушення. Таким чином, суддя, накладаючи стягнення за вчинення правопорушення, обмежений законодавчою нормою та не вправі змінювати її.

З огляду на наведене, доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Посилання апелянта на те, що на час розгляду справи в суді минув шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, не береться до уваги суддею апеляційного суду, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

З огляду на наведене, враховуючи те, що порушення митних правил було вчинене ОСОБА_1 13 липня 2018 року, таке було виявлено 14 грудня 2018 року, а постанова судді Галицького районного суду м. Львова винесена 16 травня 2019 року, а тому строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, не є пропущеним.

Інші доводи апелянта суддя апеляційної інстанції оцінює критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за порушення митних правил.

З урахуванням наведеного, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується, зокрема: протоколом про порушення митних правил № 0775/20900/19 від 12 лютого 2019 року; копією митної декларації UA209190/2018/020455; копією MRN 18LTKC0100EK0A6256 та фактурою TSN Nr.2712 від 12 липня 2018 року з перекладом, згідно яких транспортний засіб марки «RENAULT Kangоo», 2013 р.в., vin: НОМЕР_1 придбано в литовської фірми UAB «T&S MOBILE» (Kauno, g. 151, 68228, Marijampole), вартість 5 300 Євро; фактурою «KAUFERTRAG» від 12 липня 2018 року, в якій містяться відомості, що транспортний засіб придбаний в німецької компанії «Autohaus Holsten GmBH» (27432, Oerel an der B 71/74), вартість 3 700 Євро.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується належними доказами, а постанова судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування суддею апеляційного суду не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.