Номер провадження: 33/813/1000/20
Номер справи місцевого суду: 496/1698/20
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Задорожної О.В. на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, п/в НОМЕР_1 , який працює водієм на ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 26 квітня 2020 року о 01 годині 20 хвилин в с.Латівка по вул.Миру, 2-Б керував автомобілем «Mercedes-Benz Vito 111 CDI» державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та продування приладу «Drager» відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Задорожня О.В подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, суддя не взяв до уваги поясненням ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні, а в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, судом не були допитані свідки, в присутності яких ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин захисник зазначила, що протокол та пояснення свідків неможна визнати належними доказами з врахуванням принципу презумпції невинуватості.

В судові засідання апеляційного суду призначені на 21 серпня 2020 року, 25 вересня 2020 року та 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та його захисник Задорожня О.В. тричі не з`явились.

При цьому про дату, час та місце судових засідань захисник ОСОБА_3 повідомлялась належним чином засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмами за підписом секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., які містяться в матеріалах справи.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову у справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності за ОСОБА_1 та за відсутності його захисника, які тричі без поважних причин не з`явились в судові засідання апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №098727, з фабули якого вбачається, що 26 квітня 2020 року о 01 годині 20 хвилин в с.Латівка по вул.Миру, 2-Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz Vito 111 CDI» державний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та продування приладу «Drager» відмовився в присутності двох свідків.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення». ОСОБА_1 зазначив, що випив 0.5 пива та через 3-4 години поїхав за сигаретами.

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , а отже фактично він погодився з тим, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як водій автомобілю «Mercedes-Benz Vito 111 CDI» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , 26 квітня 2020 року на вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та від проходження огляду за допомогою приладу «Drager»

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами. При цьому, ОСОБА_1 та його захисник Задорожня О.В. не звертались до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

В апеляційній скарзі захисник Задорожня О.В. зазначила, що в порушення вимог Інструкції поліцейські не виписали ОСОБА_1 направлення для проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджених постановою КМУ за №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Форма такого направлення встановлена пунктом 8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735МВС та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія транспортного засобу на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст.266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

В свою чергу, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як за допомогою газоаналізатора «Drager» так і в закладі охорони здоров`я, а тому підстав для оформлення направлення на його огляд до медичного закладу у даному випадку не було, так як факт відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 26 квітня 2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду позбавив себе можливості надати нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Задорожної О.В. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Задорожної О.В. залишити без задоволення.

Постанову постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко