Справа № 462/2857/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 15.05.2020 року о 22.40 год. по вул. Городоцькій, 162 у м. Львові керував транспортним засобом HYUNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судіОСОБА_1 визнав факт вчинення ним правопорушення, не заперечив обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та не оспорив доказів, які наявні в матеріалах справи.

09.06.2020р. до суду надійшло клопотання директора ТзОВ « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд загальних зборів трудового колективу ТзОВ « ОСОБА_2 » для застосування заходів громадського впливу. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 позитивно характеризується, є дисциплінованим працівником, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, а також з врахуванням того, що для виконання обов`язків заступника директора йому необхідно використовувати транспортний засіб, ОСОБА_3 зобов`язується разом з трудовим колективом здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ним правопорушень.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 відмовився огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується псьмовими поясненнями двох свідків, відеоматеріалами, посненнями ОСОБА_1 , наданим ним в судовому засіданні.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідившивідеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників поліції, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 082234 від 15.05.2020 року, письмові пояснення ОСОБА_4 від 15.05.2020 року та ОСОБА_5 від 15.05.2020 року, рапорт від 15.05.2020 року, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Згідно до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесенимипостановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Отже, частиною 1 статті 21 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації. Це питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та не є обов`язком, а лише правом суду.

Відповідно до ст.ст. 34, 35, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставин, які пом`якшують відповідальність, та обставин, які обтяжують відповідальність не встановлено, доказів необхідності в керуванні транспортним засобом не надано, а тому, відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення на розгляд трудовому колективу ТзОВ " ОСОБА_2 " не встановлено.

Крім того, наявна в матеріалах справи довідка про те, що ОСОБА_1 займає посаду заступника директора товариства, за відсутності інших доказів, таких як копія трудовї книжки, копія трудового договору чи трудової угоди, не може вважатись беззаперечним доказом наявності трудових відносин. Крім того, у протоколі загальних зборів трудого колективу ТзОВ " ОСОБА_2 " не відображено кількості присутніх осіб на зборах та загальної чисельності трудового колективу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку по відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, а тому в задоволенні клопотання директора ТзОВ « ОСОБА_2 » слід відмовити.

При накладенні адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП на ОСОБА_1 суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є грубим і досить поширеним правопорушенням, а накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовується з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником ОСОБА_1 так і іншими особами та має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб. З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із ступенем суспільної небезпечності скоєного правопорушення, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання директора ТзОВ « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ « ОСОБА_2 » відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова .

Суддя Постигач О.Б.