Провадження № 33/824/1393/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

10 березня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.01.2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків не відомий, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 06.12.2019 року о 23 годині 10 хв., ОСОБА_1 на вул. Зодчих, 27-А в м. Києві, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка не відповідає дійсності, зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук), огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 20 (висновок №009302 від 06.12.2019 року), чим порушив п.п.2.9 а) Правил дорожнього руху України. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16.01.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 16.01.2020 року, яке мотивовано тим, що про оскаржувану постанову апелянту стало відомо лише 04.02.2020 року, коли він отримав її по пошті.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 16.01.2020 року, а апеляційна скарга була направлена засобами поштового зв`язку 27.02.2020 року/а. с. 17/, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

Однак, вказана апелянтом обставина не може бути визнана судом апеляційної інстанції як поважна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вказаних ОСОБА_1 в апеляційній скарзі даних, про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 04.02.2020 року, коли він отримав її поштою, однак, навіть враховуючи ту обставину, що він не був присутній під час розгляду в суді першої інстанції, з апеляційною скаргою він звернувся після спливу 23-денного строку після отримання копії постанови, причини такого значного пропуску строку на апеляційне оскарження ним не обґрунтовано.

Окрім того, ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №259745 від 06.12.2019 року, його було повідомлено, що розгляд справи щодо нього відбудеться за викликом Святошинського суду районного суду міста Києва, що засвідчено його особистим підписом /а. с. 1/, однак, він за відповідною інформацією щодо руху справи до суду не звертався.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.01.2020 року щодо нього, а апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Суддя О.М. Капічон