Справа № 304/269/20 Провадження № 3/304/124/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, громадянки України,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №264109 від 20 лютого 2020 року, ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2004 року народження, яка 08 січня 2020 року близько 14.40 год у АДРЕСА_1 , нанесла неповнолітній ОСОБА_3 , 2007 року народження, тілесні ушкодження.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором з ювенальної превенції СП Перечинського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП, що передбачає відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надійшло, а відтак суддя розглядає справу у її відсутності.

Суддя, перевіривши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2020року о 15.11 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_2 особа ромської народності побила дівчинку ОСОБА_5 на її власному подвір`ї. З вказаних підстав матір`ю дитини ОСОБА_6 того ж дня подану відповідну письмову заяву до Перечинського ВП (а. с. 5, 6).

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що 18 січня 2020 року та сама ОСОБА_6 звернулася до слідчого СВ Перечинського ВП із заявою про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000011 від 09 січня 2020 року, у зв`язку із нанесенням тілесних ушкоджень її доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона не бажає бути потерпілою у даному кримінальному провадженні через те, що будь-яких претензій не має (а. с. 7).

20 січня 2020 року постановою слідчого СВ Перечинського ВП вказане кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення. Слідчим зазначено про те, що в даній події вбачаються ознаки адміністративного правопорушення (а. с. 3-4).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення інспектором Мушак О.І. дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Положеннями частини 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, всупереч вимогам вказаної статті суду не надано жодного доказу того, що неповнолітня ОСОБА_2 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП. Зазначена вище постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 20 січня 2020 року таким доказом також не є.

Таким чином, судді не надано будь-яких належних та допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а відтак суддя вважає, що в її діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, так як відсутні складові інкримінованого ОСОБА_1 проступку суб`єктивна та об`єктивна сторони, остання з яких виражається у відповідальності батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, як це передбачено диспозицією ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується наявної у матеріалах справи постанови судді Перечинського районного суду від 10 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, то суддя таку як доказ її винуватості за ч. 3 ст. 184 КУпАП також до уваги не приймає, оскільки така може бути лише доказом повторності діяння ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена частиною другою вказаної статті, в той час як чинним КУпАП право суду перекваліфіковувати дії особи під час розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачено.

Крім цього згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

У відповідності зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Тому, враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 38, 247, 251, 265, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.