Справа № 461/3267/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/957/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., розглянувши апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2020 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 471 МК України та накладено стягнення 1700,00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучені згідно протоколу №0844/20900/20 від 12.03.2020 року грошові кошти 27000 доларів США повернуто ОСОБА_1 , для здійснення, за необхідності, їх належного митного оформлення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420, 40 грн. судового збору.

Згідно постанови 12.03.2020 року о 14 год. 53 хв. ОСОБА_1 прямуючи з України в Республіку Польщу заїхав по смузі руху «зелений коридор» на митний пост «Краківець» Галицької митниці Держмитслужби, в якості водія автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При митному контролі та огляді у ОСОБА_1 та його пасажира ОСОБА_2 встановлено наявність валюти в еквіваленті 10000 (десять тисяч) євро, що не перевищує дозволену до вивезення норму готівки, а також 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США, що перевищує дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України № 3 від 02.01.2019 pоку, а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п.18 постанови Національного банку України №5 від 02.01.2019 р. вимагає документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 євро,чим порушено вимоги ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні цінності».

Вказана валюта належить ОСОБА_1 , її наявність було встановлено під час перерахунку валюти в службовому приміщенні митниці, що знаходилась у особистій сумці та пред`явлена особисто ОСОБА_1 . Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро, ОСОБА_1 не надав.

Валюта у дозволеній нормі, в сумі 10000 (десять тисяч) Євро, що становить дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України №3 від 02.01.2019 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не затримувалась.

Таким чином, ОСОБА_1 з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю «зеленого коридору», намагався перемістити через митний кордон України іноземну валюту 27000 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 12.03.2020 становить 691848,00 гривень, яка перевищувала дозволену до вивезення норму готівки, а також підлягає обов`язковому письмовому декларуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Галицької митниці Держмитслужби Сичов Ю.В. оскаржив дану постанову, просить скасувати її та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі з конфіскацією предметів правопорушення готівкових коштів в сумі 27000 доларів США.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим і необґрунтованим, а сама постанова є упередженою. Вважає, що суд першої інстанції об`єктивно прийшов до висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, однак застосував до нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 гривень без конфіскації вилучених згідно протоколу №0844/20900/20 від 12 березня 2020 року грошових коштів в сумі 27000 доларів США. Звертає увагу, що діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушення від застосування до нього основного адміністративного стягнення, зокрема конфіскації предметів правопорушення та накладення штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є невід`ємною частиною санкції ст. 471 Митного кодексу України. На підставі наведеного, апелянт вказує, що судом першої інстанції не дотримано норм ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

14 серпня 2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав заяву про розгляд апеляційної скарги представника Галицької митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2020 року без його участі.

Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про порушення митних правил №0844/20900/20 та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти.

Доводи апеляційної скарги представника митниці щодо незаконності постанови судді в частині незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Санкцією ст. 471 МК України передбачено, що порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України також конфіскацію цих товарів.

Проте при вирішенні питання про конфіскацію предметів правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, а також відсутні жодні дані, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо.

Крім цього, до матеріалів справи долучено копію договору купівлі продажу будинку від 21 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріальнго округу Чеботар С.І., з якого вбачається, що житловий будинок з надвірними побудовами, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,4498 га, кадастрові номери: :05:025:0049, :05:025:0047 продано за 3 745 936, 00 грн., що на той час було еквівалентом 468 242 доларів США 00 центів, що є доказом законного походження коштів.

Також, звільняючи ОСОБА_1 від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення за ст. 471 МК України, суд вірно врахував, що порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо; ОСОБА_1 перемістив грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законного переміщені через митний кордон України за умови їх письмового декларування; грошова сума настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та його родини.

На думку суду апеляційної інстанції, представником Галицької митниці Держмитслужби не доведено, що одного адміністративного стягнення у виді штрафу не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу, і запобігання порушень вимог про декларування.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич