Справа № 419/87/20
Провадження № 33/810/49/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши «07» квітня 2020 року апеляційну скаргу захисника Циби Д.М., що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.

У постанові суду зазначено, що 03.01.2020 року о 23:10 год в смт. Петропавлівка Станично-Луганського району, Луганської області по вул. Зоряна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053, н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 текст №685, результат позитивний - 1,85 проміле, чим порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Циба Д.М. порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з недотриманням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування посилається на порушення п.9 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція) та стверджує, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений неуповноваженою особою поліцейськиим взводу Лугань-1 Гуль М.А., який не входить до складу поліцейських спеціального підрозділу НПУ та більше ніж через дві години о 00:24, в той же час, як згідно рапорту поліцейського взводу Лугань-1 Гуль М.А. первинний попередній огляд на стан сп`яніння у ОСОБА_1 був проведений о 22.10, про що були повідомлені працівники СРПП.

Також апелянт зазначає, що свідки, які вказані в протоколі, були залучені о 00:24 04.01.2020 року та не могли бути свідками керування ОСОБА_1 т ОСОБА_2 з. в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не були безпосередніми очевидцями, а сприймали інформацію тільки з чужих слів.

Разом з цим апелянт наголошує, що з відеофайлу доданого до матеріалів вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився не в час зупинки та не на місці зупинки ТЗ, а в невідомій будівлі, що є порушенням п.6 розділу 1 Інструкції. Вважає, що працівник роти «Луганськ-1», які не мають спеціального звання та не уповноважені на виявлення і складання матеріалів про адміністративне правопорушення, ні інспектор СРПП, не виконали вимоги інструкції та не впевнились у тому, хто саме керував транспортним засобом. Отже захисник вважає, що висновки огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у відповідності до п.22 розділу 3 Інструкції повинні бути визнані недійсними.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисник посилається на недотримання суддею місцевого суду роз`яснень, що містяться в абз.3 п.28 ППВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки суд призначив додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування т.з. строком на один рік, хоча наявна в матеріалах справи довідка (а.с.10) свідчить про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

З урахуванням вищенаведеного захисник просить апеляційний суд скасувати постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Циба Д.М. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи на 11.30 год. 07 квітня 2020 року, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Щодо можливості апеляційного розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Циби Д.М., апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа надійшла до Луганського апеляційного суду 16 березня 2020 року (а.с.50).

В судове засідання апеляційної інстанції, яке було призначено на 27 березня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Циба Д.М., не з`явилися. ОСОБА_1 про причини своєї неявки суд не повідомив. У свою чергу захисник подав клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату через встановлення на території України карантинних заходів через COVID-19 (а.с.56-57).

З цього приводу апеляційний розгляд справи було відкладено на 07 квітня 2020 року на 11.30 год (а.с.61), про що усі учасники процесу були належним чином повідомлені (а.с.63,64).

Натомість, у судове засідання, призначене на 07 квітня 2020 року, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Циба Д.М, повторно, не з`явилися, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Зазначені обставини свідчать про зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами та намаганням навмисного затягування апеляційного розгляду справи. Такої ж процесуальної поведінки ОСОБА_1 дотримувався і під час розгляду справи в суді першої інстанції, про що свідчать матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення.

В контексті ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

В своїх рішеннях, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010).

При цьому Суд зазначав, що неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Отже, дотримуючись визначених ч.4 ст.294 КУпАП строків апеляційного перегляду справи та які спливли на день апеляційного розгляду, враховуючи зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та свідоме небажання ОСОБА_1 з`явитися до суду і надати власні пояснення щодо його версії обставин події, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Циби Д.М., що у свою чергу не може вважатися порушенням прав, закріплених у ст.268 КУпАП та гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №217515 від 04.01.2020, в якому зафіксовано обставини вчиненого правопорушення, факт якого підтверджується підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестом о 00-23 год. від 04.01.2020 року на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 на момент тестування перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,85%); відеозаписом від 04.01.2020 року, на якому ОСОБА_1 у присутності двох свідків визнав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та пройшов тестування за допомогою спеціального технічного засобу; рапортом поліцейського взводу 2 роти 1 БПСПОП «Луганськ-1» ГУНП в Луганській області Гуля М.А. про те, що 03.01.2020 о 23-10 год. був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції були перевірені наведені у постанові судді місцевого суду письмові докази.

Так зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 217515 від 04.01.2020 року, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), вбачається, що 03.01.2020 року о 23:10 год в смт. Петропавлівка Станично-Луганського району, Луганської області по вул. Зоряна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21053, н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 текст №685, результат позитивний - 1,85 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху. При цьому викладені у цьому протоколі фактичні обставини підтверджені підписами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та самим ОСОБА_1 .

Водночас зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП свідчить про те, що він складений уповноваженим на те п.1 ч.1 ст.255 КУпАП особою, а саме працівником Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, з дотриманням вимог ст.256 цього Кодексу, а тому твердження захисника про складання протоколу неуповноваженими особами є безпідставними.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Згідно результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.01.2020, проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.2,3), водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння на рівні - 1,85 ‰ (проба позитивна). Ці результати підтверджені підписами присутніх свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та самим ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Під час апеляційного розгляду був відтворений відеозапис з мобільного телефона працівника поліції, який містяться у одному файлі на CD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків визнав факт керування ним транспортним засобом ВАЗ 2105 та пройшов тестування за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», за результатами якого встановлено алкогольне сп`яніння на рівні - 1,85 ‰ (проба позитивна).

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи сторони захисту про недотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння через те, що його було проведено більше ніж через дві години після зупинки транспортного засобу, про що свідчить рапорт поліцейського (а.с.7). Як вбачається із змісту вказаного рапорту поліцейського ОСОБА_5 ., у цьому документів відображено дату та час зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 співробітниками БПСПОП «Луганськ-1» о 23:10 год. 03 січня 2020 року, що узгоджується з фактичними обставинами, наведеними у протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 217515 від 04.01.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). У свою чергу, згідно чеку тестування на алкоголь до протоколу (а.с.2), огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувся о 00:23 год. 04 січня 2020 року, тобто через годину після зупинки ТЗ, яким керував ОСОБА_1 .

Отже, на переконання апеляційного суду, матеріали справи та наведені докази свідчать про те, що працівниками патрульної поліції було дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, адже ОСОБА_1 погодився та у подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , не заперечував проти результатів такого огляду та не наполягав на проведенні лабораторного аналізу у закладах охорони здоров`я. Як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.3) його було складено та підписано уповноваженою особою інспектором СРПП Станично-Луганського ВП старшим лейтенантом поліції Вірковським А.В., свідками та самим ОСОБА_1 , що також зафіксовано на відеозаписі подій (а.с.4).

Отже доводи апеляційної скарги захисника Циби Д.М. про порушення визначеного Інструкцією порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Не заслуговують на увагу й доводи сторони захисту щодо безпідставного позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами через відсутність у того такого права. Посилання захисника на довідку поліцейського СРПП Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області Одноволіка Р. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія (а.с.10), суд апеляційної інстанції вважає неспроможним, оскільки наявне в матеріалах справи та досліджене під час апеляційного розгляду офіційне повідомлення т.в.о. начальника СРПП Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області Косякова О. свідчить про зворотнє.

У відповідності до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Циби Д.М. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Циби Д.М. - залишити без задоволення, а постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО