КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/649/2020 Постанова винесена суддею Дідиком М.В.
Категорія: ст. 212-15 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Шохи С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою захисника Шохи С.І. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 01.07.2019 року здійснив добровільний внесок на поточний рахунок виборчого фонду кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 грошовими коштами на загальну суму 250 000 грн. з порушенням порядку надання такого внеску, а саме - за наявності податкового боргу в сумі 88 184 грн. 78 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 212-15 КУпАП.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник Шоха С.І. подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, у зв`язку з тим, що судом не було повно та всебічно з`ясовано фактичні обставини справи, просить її скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при прийнятті рішення суд не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, не звернув уваги на відсутність доказів наявності у ОСОБА_1 податкового боргу на час надання ним добровільного внеску 01.07.2019 року, і тому його висновки щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, посилаючись на вимоги ст.ст. 14, 266 Податкового кодексу України, апелянт вказує про незаконність дій податкових органів при наданні інформації Національному агентству з питань запобігання корупції відносно ОСОБА_1 , внаслідок надання ними недостовірної інформації про наявність у ОСОБА_1 , на час здійснення ним внеску до виборчого фонду кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 , податкового боргу, оскільки податкові органи приймали за податковий борг ОСОБА_1 податкові зобов`язання останнього, що виникли з податкових повідомлень-рішень, які не були узгоджені, а в подальшому взагалі були скасовані (відкликані) самими податковими органами.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва подано позовну заяву про визнання бездіяльності податкових органів щодо ненадання йому податкових повідомлень-рішень протиправною, зобов`язання скасувати неправомірно складені податкові повідомлення-рішення та надати ОСОБА_1 належним чином оформлені податкові повідомлення-рішення про сплату податків.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Шохи С.І., яка підтримала апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 212-15 КУпАП став протокол про адміністративне правопорушення №50-25/977 Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.09.2019 року, складений на підставі листа Державної фіскальної служби України від 30.07.2019 року №15003/5/99-99-17-02-16, про наявність у ОСОБА_1 станом на 01.07.2019 року, коли він здійснив добровільний внесок на поточний рахунок виборчого фонду кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 грошовими коштами на загальну суму 250 000 грн., податкового боргу в сумі 88 184 грн. 78 коп.

Встановлюючи вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 212-15 КУпАП, суддя виходив лише з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та при цьому, не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 в суді, які є аналогічними тим, що надавались ним і до Національного агентства з питань запобігання корупції, куди він запрошувався для складання відповідного протоколу, про те, що на момент здійснення ним внеску він не мав податкового боргу, оскільки податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим Кодексом строк, або непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом, а у нього податкове зобов`язання не виникало, оскільки йому у строк, встановлений законом не було надіслано податкове повідомлення - рішення, яке містило б суму грошового зобов`язання та строк для його оплати, а окрім того, грошове зобов`язання не було узгодженим. При зверненні до податкових органів ГУ ДФС у м. Києві, тобто контролюючого органу за місцем його реєстрації, було з`ясовано, що за даними електронних систем ДФС заборгованість у ОСОБА_1 виникла в результаті нарахування органами ДФС у Херсонській області податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З метою з`ясування цього питання ним було направлено запит до органів ДФС у Херсонській області, відповіді від яких, на час надання пояснень, не надійшло.

Між тим, статтею 212-15 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку надання або отримання внеску на підтримку політичної партії, порушення встановленого порядку надання або отримання державного фінансування статутної діяльності політичної партії, а так само за порушення встановленого законом порядку надання або отримання фінансової (матеріальної) підтримки для здійснення передвиборної агітації, агітації з всеукраїнського або місцевого референдуму.

Пунктом 8 частини першої статті 15 Закону України «Про політичні партії» передбачено, що не допускається здійснення внесків на підтримку політичних партій фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями п. 266.7.1 ст. 266 Податкового кодексу України, передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку на нерухоме майно проводиться контролюючими органами (за місцем реєстрації власника такої нерухомості), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації.

Згідно з п. 58.3 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Системний аналіз викладених положень закону, дає суду підстави дійти висновку, що належним та допустимим доказом для встановлення факту наявності в фізичної особи податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на певну дату може бути лише повідомлення про вручення поштового відправлення, з яким було надіслане відповідне податкове повідомлення-рішення, або ж відповідна податкова вимога чи повідомлення про її вручення.

З наданих суду першої інстанції стороною захисту ОСОБА_1 відповідей органів ДФС, на їх запити про надання податкових повідомлень - рішень про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно з метою можливості їх оскарження, зокрема листа ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.10.2019 року слідує, що сформовані попередні податкові повідомлення-рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно підлягають скасуванню, про що повідомлено контролюючі органи за місцем розташування об`єктів нерухомості та за місце реєстрації ОСОБА_1 для подальшого визначення податкових зобов`язань; з листа цього ж органу від 24.10.2019 року - що скасовано податкові повідомлення-рішення, як були сформовані ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі: №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 18, 21 грн., №0-0201 від 04.04.2018 року на суму 15, 65 грн., №21584-17 від 20.06.2017 року на суму 5, 65 грн.; з листа ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2019 року - що, за повідомленням Новокаховського управління ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Києва скасовані податкові повідомлення-рішення по податку за об`єкт, розташований на території Львівської області, як такі, що були сформовані з порушенням вимог п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК, а саме - не за місцем реєстрації власника нерухомості, зокрема: №21585-17 від 02.04.2018 року на суму 4 679, 10 грн., №0-1328 від 02.04.2018 року на суму 5 937, 44 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 6 907, 84 грн.

При цьому, згідно відповіді ГУ ДПС у м. Києві від 17.12.2019 року, наданої на адвокатський запит щодо надання посвідчених копій податкових повідомлень-рішень в частині нарахування податку на нерухоме майно, ГУ ДПС у м. Києві (контролюючий орган за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1 ) ОСОБА_1 не здійснювало обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016, 2017 та 2018 роки. Відповідно до баз даних ДПС, нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснено ГУ ДПС у Херсонській області, а саме податкових повідомлень-рішень: за 2016 рік №б/н від 20.06.2017 року на суму 29 452,32 грн., податкового зобов`язання, 2017 рік №0-2650 від 02.04.2018 р. на суму 32 754,40 грн., податкового зобов`язання за 2018 рік №0-2105 від 25.03.2019 р. на суму 37029,01 грн. Щодо нарахованих сум податків рекомендовано звернутися до ГУ ДПС у Херсонській області.

Згідно ж відповіді ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 19.12.2019 року, наданої на адвокатський запит щодо надання посвідчених копій податкових повідомлень-рішень про визначення податкових зобов`язань ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податкові повідомлення-рішення, сформовані ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визначення податкових зобов`язань ОСОБА_1 , вважаються скасованими, а саме: за 2018 рік - №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 4810.12 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 1738.64 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 6907.84 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 18.21 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 573.34 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 573.34 грн., №0-2105 від 25.03.2019 року на суму 37029.01 грн.; за 2017 рік - № 0-0201 від 02.04.2018 року на суму 15.65 грн., №0-2650 від 02.04.2018 року на суму 32754.4 грн., №0-2656 від 02.04.2018 року на суму 3100.8 грн., №0-1007 від 02.04.2018 року на суму 1232 грн., №0-1007 від 02.04.2018 року на суму 1232 грн., №0-1328 від 02.04.2018 року на суму 5937.44 грн.; за 2016 рік - №21584-17 від 20.05.2017 року на суму 5,65 грн., №21590-17 від 20.05.2017 року на суму 485.45 грн., №21589-17 від 20.05.2017 року на суму 29452.32 грн., №21585-17 від 20.05.2017 року на суму 4679.1 грн., №21592-17 від 20.05.2017 року на суму 485.45 грн.

З вищевказаних відповідей контролюючих органів слідує, що податкові повідомлення - рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із зазначенням інформації про суми та строк, в якій їх необхідно сплатити, на адресу ОСОБА_1 не направлялись, і матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять таких даних.

При цьому, як свідчать матеріали справи, зокрема ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 року у справі №640/19820/19, ОСОБА_1 , після отримання виклику до Національного агентства з питань запобігання корупції, вчинив дії щодо отримання податкових повідомлень-рішень від податкових органів та належного визначення його податкових зобов`язань контролюючими органами, що свідчить про відсутність його вини у непогашенні податкових зобов`язань, які помилково прийняті державними органами за податковий борг.

В той же час, матеріали справи свідчать, що інформація про податковий борг ОСОБА_1 була надана Державною фіскальною службою України передчасно, ґрунтувалась на скасованих пізніше податкових повідомленнях-рішеннях, які відкликані (скасовані) самими податковими органами.

Отже, враховуючи, що по-перше, податкове зобов`язання не виникало у ОСОБА_1 , оскільки йому у строк встановлений законом не було надіслано податкових повідомлень - рішень, які містять суму грошового зобов`язання та строк для його оплати, а по - друге, грошове зобов`язання не було узгодженим, оскільки, відповідно до п. 14.1.175 п.п. 14.1 ст. 14 ПК України, особа вважається такою, що має податковий борг з моменту набуття податкового зобов`язання статусу узгодженого, а не з моменту відображення відповідної інформації у відповідних відкритих джерелах ДФС України (об`єктивна сторона правопорушення), та відсутні докази про те, що ОСОБА_1 мав прямий чи непрямий умисел на вчинення адміністративного правопорушення (суб`єктивна сторона), слід дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника Шохи С.І. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Шохи С.І. задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року, якою закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.