Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/340/20
Провадження № 3/483/171/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2020 рокум. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Шевиріна Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання Данилової А.Г.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шуліки Гінкулової А.Г.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Очакові, Миколаївської області, є військовослужбовцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

11 березня 2020 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов протокол серії ОБ №030437, складений 03 березня 2020 року поліцейським СРПП №1 Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно з яким ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 03 березня 2020 року о 16 годині 35 хвилин він керував транспортним засобом мопедом (номерний знак НОМЕР_1 ) по вулиці Суворова в місті Очакові з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість ходи, млява мова, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. На вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, дав пояснення, що 03 березня 2020 року під час керування мопедом був зупинений працівниками поліції за нібито відсутність покажчика повороту. Після його заперечень з проводу того, що покажчик працює, поліцейський висловив підозру в тому, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння, запропонувавши пройти відповідний огляд в медичному закладі. При цьому, доказів того, що існували об`єктивні причини для зупинки транспортного засобу співробітник поліції не надав, на чому ґрунтується підозра про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння не повідомив. Вважаючи, що дійсної причини для зупинки транспортного засобу не було і підозра була не обґрунтованою, а видуманою, він вважав дії патрульних свавільними.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський СРПП № 1 Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Кривошей С.О., який складав протокол про адміністративне правопорушення, дав показання про те, що 03 березня 2020 року ним був зупинений мопед під керуванням водія ОСОБА_1 . Приводом для зупинки транспортного засобу було те, що водій не показав сигнал повороту при маневрі праворуч, а вже після зупинки транспортного засобу виникла підозра в тому, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння. На запитання про те, яким чином перевірялися ознаки перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, а саме: не реагування зіниць очей на світло, тремтіння пальців рук, млява мова та нестійка хода, патрульний пояснив, що така перевірка не здійснювалася, а формулювання підозри, зазначеної у протоколі, відповідає змісту Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, вважав, що наявність у ОСОБА_1 перелічених у протоколі ознак наркотичного сп`яніння є його суб`єктивним сприянням дійсності і на місці зупинки жодним чином не перевірялися, оскільки чинним законодавством така перевірка не передбачена.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 4 Інструкції №1452). Ознаками наркотичного сп`яніння є, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП склад адміністративного порушення, в тому числі, складає сукупність фактів: керування транспортними засобами з ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду або на місці зупинки, або у відповідному медичному закладі.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень, однак повноваження співробітників поліції не є безмежними та не повинні використовуватися свавільно, тобто без обґрунтування та жодних логічних пояснень.

Так, за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення», вжите в тексті статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Європейська конвенція), підлягає автономному тлумаченню (пункт 81 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року («Engel and others v. The Netherlands»). В цьому рішенні Європейський суд вперше вказав на принцип автономного тлумачення поняття «обвинувачення», сформулювавши критерії, які мають бути проаналізовані при вирішенні цього питання (тест Енгеля).

Так, визначення того, чи можна висунуте особі обвинувачення, яке національним законом віднесено до сфери дисциплінарних або адміністративних проступків, вважати кримінальним в розумінні статті 6 Європейської конвенції слід здійснювати за таким критеріями: чи визнається діяння злочином в національному законі, чи поширюється норма закону, якою встановлена відповідальність за таке діяння, на невизначене коло осіб, а також застосувати критерій правових наслідків, тобто оцінити форму та тяжкість правових наслідків в разі вчинення такого діяння.

У своїй практиці, в тому числі у справах «Швидка проти України» (рішення від 30 жовтня 2014 року) та «Гурепка проти України» (рішення від 06 вересня 2005 року) Європейський суд розглядав обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення на предмет дотримання гарантій статті 6 Європейської конвенції.

З урахуванням викладеного, а також того, що обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП за колом осіб та за ступенем тяжкості покарання, яке загрожує особі в разі визнання її винною, може розглядатися як кримінальне в розумінні Європейської конвенції, суд перевіряє процедуру притягнення особи до відповідальності на предмет дотримання гарантій статті 6.

Так, частиною 2 зазначеної статті Європейської конвенції, зокрема, гарантовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане свідчить про те, обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, носить характер кримінального, а тому суд зобов`язаний ретельно перевірити процедуру притягнення особи до відповідальності, в тому числі наявність ознак, зазначених у підозрі.

З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, на які в протоколі послався інспектор поліції, а напроти спокійно, чітко та послідовно відповідав на запитання, просив надати запис з відео регістратора, з якого вбачалося, що він, здійснюючи маневр, не увімкнув відповідний світловий сигнал. При цьому, з відеозапису вбачається, що показник правого повороту працював справно, а сам водій не виявляв ні тремтіння рук, ні млявої мови, ні сповільненості ходи, адже взагалі з місця зупинки нікуди не відлучався. Крім того, ОСОБА_1 було зупинено у світлу пору доби і перевірка реагування зіниць очей на світло не здійснювалася взагалі, проте зазначена як така, що підтвердила наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні інспектор також повідомив, що підставою для зупинки транспортного засобу біла інформація, що водій вживає наркотичні засоби, проте джерело такої інформації суду не відкрив, а матеріали справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності жодного посилання на будь-яку оперативну інформацію (рапорт, повідомлення на 102 тощо) не містять.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що, вимагаючи від водія проходження передвіки на стан наркотичного сп`яніння без дотримання вимог законодавства, а саме перевірки наявності ознак, які можуть на це вказувати відповідно до Інструкції, представники державного органу діяли з порушенням встановленої Законом процедури, у зв`язку із чим притягнення до відповідальності за відмову від проходження огляду за таких обставин не можна вважати законною.

Вважаючи, що надані докази не доводять вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, суд виходить з такого.

Оцінюючи долучені до протоколу докази щодо їх достовірності, належності, достатності та узгодженості між собою, суд перевіряє, чи була дотримана встановлена законом процедура їх отримання, тобто чи були дотримані процесуальні гарантії прав особи, які б унеможливлювали свавілля з боку держави.

Використовуючи принцип доведення поза розумним сумнівом, а також закладений в кримінальному праві принцип тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоведеність події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні належними, допустимими і достатніми доказами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_3 у його вчиненні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за недоведеністю події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: