ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/387/20 Номер провадження 33/814/523/20Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю захисника Павелка Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Павелка Р.С. на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований у цьому ж місті по АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, неодружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 19 березня 2020 року близько 17 годин 23 хвилини на 287 кілометрі автодороги Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем ВАЗ-2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, за наведених обставин ОСОБА_1 керував цим же автомобілем, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі захисник Павелко Р.С. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

При цьому зазначає про відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.

Вважає, що дані відеозапису підтверджують лише факт перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні автомобіля, але не керування транспортним засобом.

Також стверджує про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, оскільки вони не отримували у користування алкотестер Drager.

Крім того вказує, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Полтавському обласному наркологічному диспансері, який не є найближчим закладом охорони здоров`я.

Наголошує, що постановою від 28 жовтня 2019 року суддя Хорольського районного суду Полтавської області звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України та передав матеріали на розгляд трудового колективу, а тому працівники поліції повинні були скласти протокол за ч.2 ст.130 КпАП України. В свою чергу суддя, встановивши що протокол складений не за тією частиною статті Кодексу, повинен був закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Також зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем, то відсутній в його діях і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КпАП України.

Звертає увагу, що 18 червня 2020 року державним виконавцем Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у зв`язку із погашенням заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.

У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків в апеляційній скарзі не заперечуються.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише перебував на водійському сидінні, спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, із відеозапису події вбачається, що на місці події порушник, сидячи на водійському сидінні, пояснював поліцейським, що керував автомобілем, але алкогольні напої вжив після його зупинки. Водночас стверджував, що в подальшому за кермом автомобіля має їхати інша особа, хоча в салоні він був один.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також не заперечував фактичні обставини керування транспортним засобом, лише власноручно зробив запис у протоколі, що був тверезий.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, відсутність у поліцейських алкотестера та їх пропозиція порушнику пройти огляд в Полтавському обласному наркологічному диспансері не свідчать про порушення приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Адже ОСОБА_1 взагалі не бажав проходити огляд ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в будь-якому закладі охорони здоров`я.

Необґрунтованими є і твердження захисника про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КпАП України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 28 жовтня 2019 року суддя Хорольського районного суду Полтавської області звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України та передав матеріали на розгляд трудового колективу.

За змістом закону (ст.35, ст.39 КпАП України) повторним протягом року буде вчинення правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Оскільки ОСОБА_1 на підставі ст.21 КпАП України був звільнений від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, відсутні підстави для кваліфікації його дій за ч.2 цієї статті Кодексу.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КпАП України.

Приписами ч.3 ст.126 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до постанови державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 02 вересня 2019 року ВП№58401193, щодо ОСОБА_1 встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Скасоване таке обмеження було постановою державного виконавця лише 18 червня 2020 року.

Таким чином, суддею правильно встановлено, що 19 березня 2020 року ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідають вимогам ст.256 цього Кодексу.

Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про недопустимість як доказів пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також протоколів про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень і правильною кваліфікацію його дій за ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 та ст.36 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Павелка Руслана Сергійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.