Справа №461/8586/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора Львівського комунального підприємства «Старий Львів», юридична адреса: 79008, м. Львів, вул. Сербська, 15, проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ 26471/1097/АВ/П/ПТ, директор Львівського комунального підприємства «Старий Львів» ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.41 КУпАП, а саме допустив порушення вимог ч.1 ст.38 КЗпП України, згідно якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається працівником за наявності письмового попередження адміністрації підприємства (крім випадків встановлених частиною другою статті 38 КЗпП України) не за два тижні, а саме: ОСОБА_2 звільнено з роботи 31.03.2020 року, згідно з наказом № 20/к від 31.03.2020 року за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), згідно поданої заяви від 30.03.2020 року; ОСОБА_3 звільнено з роботи 04.03.2020 року, згідно з наказом № 17/к від 04.03.2020 року за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) згідно поданої заяви від 04.03.2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення заперечив з підстав наведених у письмових поясненнях наданих суду.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звільнено з роботи 31.03.2020 року, згідно з наказом № 20/к від 31.03.2020 року за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), на підставі поданої заяви від 30.03.2020 року.

ОСОБА_3 звільнено з роботи 04.03.2020 року, згідно з наказом № 17/к від 04.03.2020 року за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), на підставі поданої заяви від 04.03.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність: догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Вказана норма передбачає припинення трудового договору за ініціативою працівника, при цьому не зобов`язує працівника перебувати з підприємством у трудових відносин ще два тижні за наявності поважних причин, перелік яких законодавець надав право визначати власнику.

У даному випадку, як вказує ОСОБА_1 , час звільнення за власним бажанням працівників ЛКП «Старий Львів» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пов`язаний з їхніми усними поясненнями щодо неможливості продовження виконання обов`язків у зв`язку із станом здоров`я, що зокрема підтверджувалося перебуванням даних осіб на лікарняних, тобто вони були не в змозі виконувати свої обов`язки. Вказані обставини підтверджуються наданими суду копіями листків непрацездатності вищезазначених осіб.

При цьому, матеріали справи та інспекційної перевірки не містять даних про те, що звільнені за власним бажанням працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із наказами про звільнення не ознайомлені, не згідні чи висловили заперечення проти цього.

З огляду на викладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи наведені вище обставини, надані суду докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.41 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.