Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/68/20 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суддя Зубар Н.Б.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретарів Таран З.В., Спанатій О.С.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Костенюк М.В.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка Біробіджансього району Хабаровського краю Російської Федерації, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 153 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 17.12.2019 р. о 02.52 год. в м. Миколаїв по вул. Космонавтів, 83А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовно-сигнального пристрою та проблискових маячків синього та червоного кольорів не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна, 4. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 28690 від 17.12.2019 р., у графі «до протоколу додаються» зазначено «відеозапис з нагрудного відеореєстратора ОМ 4086», однак, у другому примірнику протоколу, який було вручено ОСОБА_1 , взагалі відсутні записи у вказаній графі, що свідчить про його невідповідність вимогам ст. 254 КУпАП, оскільки вказаний запис було внесено після складання цього протоколу та вручення одного примірника особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим, як протокол, так і відеозапис, який наданий працівниками поліції, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не можуть вважатись належними доказами.

Наголошує на тому, що під час розгляду справи необхідно з`ясувати чи дійсно відеозапис, який міститься на СД диску, у матеріалах справи, копійований із нагрудного відеореєстратора ОМ 4086, кому саме з поліцейських УПП в Миколаївській області видавався вказаний відеореєстратор на період подій, в результаті яких складений оскаржуваний протокол.

Зауважує, що із матеріалів справи, в тому числі відеозапису, вбачається, що поліцейськими не виконано вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», адже із відеозапису не зрозуміло, з якого саме часу ОСОБА_1 зупинив автомобіль, чи пояснили йому працівники поліції причину вимоги про зупинку автомобілю, чи роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції захисник Костенюк М.В. наголошувала на тому, що відеозаписи, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недопустимими доказами, оскільки зроблені на різні пристрої відеофіксації та не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Згідно з п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не визнав та підтримав надані ним раніше пояснення.

Однак, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються дослідженими під час судового розгляду суддею місцевого суду даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286906 від 17.12.2019 р., відеозапису, із нагрудного відеореєстратора працівників поліції, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №286902 від 17.12.2019 р., складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 286906, 17.12.2019 р. о 02.52 год. в м. Миколаїв по вул. Космонавтів, 83А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовно-сигнального пристрою та проблискових маячків синього та червоного кольорів не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна, 4. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що працівники поліцїі зупинили автомобіль «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку із непрацюючим ліхтарем, із чим останній погодився. Під час спілкування із водієм, працівники поліції запідозрили, що ОСОБА_1 керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки має відповідні ознаки. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовляється у присутності двох свідків. Під час роз`яснення процедури проведення огляду працівники поліції неодноразово зазначають, що ОСОБА_1 відстороняється від керування автомобілем, із чим останній категорично не погоджується та наголошує на тому, що особисто поїде до медичного закладу на своєму автомобілі, без працівників поліції. Після вимоги працівників поліції вийти із автомобілю ОСОБА_1 залишає місце зупинки на своєму автомобілі, на вимоги працівників поліції про зупинку автомобілю не реагує. Заїхавши на територію Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, водій ОСОБА_1 зупиняє автомобіль, після чого, працівники поліції затримують його.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, яке виразилось у невиконанні водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Доводи апелянта про недопустимість визнання протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів, долучених працівниками поліції, належними доказами, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Зі змісту відеозаписів, зроблених різними пристроями для відеозйомки, вбачається, що вони відображають невиконання ОСОБА_1 неодноразових вимог працівників поліції про зупинку автомобілю, передбачених п. 2.4 Правил дорожнього руху, зокрема із нагрудного відеореєстратора ОМ 4086, що повністю відповідає матеріалам справи та встановленим суддею місцевого суду обставинам та не оскаржується самим апелянтом, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ОСОБА_2 , без задоволення

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва