Справа № 446/195/20
Провадження № 3/446/112/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2020 року м. Кам`янка-Бузька
Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І., з участю Ярмух О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , директора Народного дому Добротвірської ТЕС
за ч. 3 ст.41 КУпАП України,
28.01.2020 року в провадження Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення №ЛВ4635/893/АВ/П/2ПТ від 16.01.2020 року, складеному інспектором праці Кучма М.І.
Як вбачаєть зі змісту вищевказаного протоколу, 04.12.2019 року по вулиці Будівельній, 11 в смт.Добротвір, Кам`янка-Бузького району, Львівської області під час проведення інспекційного відвідування у Народному домі Добротвірської ТЕС де директором працює ОСОБА_1 виявлено порушення нею вимог законодавства про працю, відповідальність, за яке передбачена ч.3 ст.41 КУпАП, а саме:порушення ч.1 та 3 ст.24 КЗпПУ, ПКМУ №413 в ході проведення інспекційного відвідування Народного дому Добротвірської ТЕС надано копію діючого (станом на 04.12.2019р.) договору цивільно-правового характеру укладеного між Народним домом в особі директора Ярмух О.Д., який виконує роботи (надає послуги) згідно предмету договору №2 від 31.12.2018р., зазначеного у додатку №1, а саме: послуги організації та проведенняі оздоровчо-спортивних заходів (теніс, волейбол, баскетбол, ручний м`яч, футбол), турніри з шахів, шашок та інші При цьому у предметі договору та додатку до нього не вказано кількість заходів, котрі необхідно організувати та провести. Питання оплати послуг за кількість організованих заходів не прописані у ЦПХ. Згідно відомостей відображених у Таблиці 6 звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2019р.-жовтень 2019р. сума винагороди для ОСОБА_2 становила 5500грн. Наведене вище може свідчити про те, що Виконавець виконував одинакову роботу з рівноцінною оплатою послуг незалежно від їх кількості та складності. Вищезазначене підтверджують і акти виконаних робіт за період січень-жовтень 2019р., а саме: не зазначається кількість організованих заходів за оплачений місяць роботи.В ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що Виконавець надає послуги Народному дому на протязі 2018-2019р.р. безперервно. На протязі 2018р. (договір №2 від 02.01.2018р. з оплатою роботи щомісячно у розмірі 5100 грн.) на протязі 2019р. (договір №2 від 31.12.2019р. оплатою роботи щомісячно у розмірі 5500грн.), тобто фактично Виконавець за даними договорами періодично виконував одну і ту ж роботу в інтересах одного і того ж замовника, регулярно отримував винагороду у сталому розмірі. Таким чином, предметом укладених Народним домом угод є сам процес праці, а не її кінцевий результат. Виконавець систематично виконував певні трудові функції на користь Народного дому, що визначено предметом договору ЦПХ, обсяг виконаної роботи не визначається, а обумовлюється виконанням роботи за професією, визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Дерспоживстандарту від 28.07.2010р. №327. Виконання робіт Виконавцем за переліченими договорами ЦПХ носить систематичний характер, періодично, з виконанням однієї і тієї ж трудової функції та із систематичною оплатою праці в однаковому розмірі.
Вищенаведене свідчить, що даний договір ЦПХ містить ознаки підміни трудового договору цивільно-правовою угодою.
В судове засідання ОСОБА_1 з`явилася та заперечила факт вчинення нею адмінстративного правопорушення, подаваши письмові пояснення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до вимог пункту 1 частини першої ст. 247 КУпАП, виходячи із наступних мотивів.
Відповідно до ст..7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст..245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`активне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
З огляду на вимоги ст..280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, об`активна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Відповідно до ст..23 КЗпПУ трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Натомість цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і підприємством (організацією тощо) на виконання певної роботи ( а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Так, частиною першою ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Судом встановлено , що згідно укладеної між ОСОБА_2 та Народним домом Добротвірської ТЕС в особі директора Ярмух О.Д. цивільно-правової угоди, ОСОБА_2 доручалось проведення спортивних заходів. Вид спортивних заходів та термін їх проведення визначався на підставі звернень профкому або адміністрації ДТЕК Добротвірська ТЕС. Організація і проведення спортивних заходів здійснювались Виконавцем на статіоні ДТЕК Добротвірська ТЕС, що є майном державної власності. Організація своєї діяльності ОСОБА_2 здійснювалась самостійно, режим роботи Виконавця укладеною угодою не встановлювався, робоче місце Виконавцю не встановлювалось, облік відпрацьованого робочого часу не здійснювався. Оплата проводилась за результатами проведених спортивно-оздоровчих заходів в період дії укладеної цивільно-правової угоди. На підставі цивільно-правової угоди підприєжмством проводилася сплата єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне стрвахування та оподаткування винагороди Виконавця відповідно до вимог податкового законодавства.
Натомість, належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП , до суду надано не було. Крім цього жодних, передбачених законом обставин,які б вказували на нікчемність цивільно-правових договорів матеріали справи не містять, та інспектром не надано.
Разом із тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій у ст..62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму ріщенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998р. визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No ОСОБА_3 (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення правопорушення.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення прав в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду свої доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.
За таких обставин, проаналізувавши вищеописані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП є недоведеною. Оскільки, надані стороною обвинування докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення № ЛВ4635/893/АВ/П/2/ПТ від 16.01.2020р., акт інспекційного відвідування №ЛВ4635/893/АВ від 04.12.2019р., пояснення ОСОБА_1 жодним чином не вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.
За таких обставин, ураховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, суд вважає, що вина останньої у вчиненні нею зазначеного адміністративного правопорушення є недоведеною.
Відповідно до ч.3 ст.61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, ураховуючи вимоги пункту 1 частини статті 247 КУпАП, провадження у справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закриттю за відсутності у її діях складу даного адміністративного правопорушення
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 41, 247, 283, 284, 288 КУпАП, суд,-
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів , особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя У.І.Костюк