Справа № 263/2338/20
Провадження № 3/263/1059/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Хараджа Наталя Вікторівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 року о 21:22 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могло бути завдано шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Частиною 1 ст.173-2 КпАП України передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 вбачається вина в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

З урахуванням особи правопорушника, обставин даної справи, в тому числі обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33, 36, 173-2 ч.1 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та притягнутидо адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КпАП України, наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: Н.В. Хараджа