Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/627/20
Провадження № 3/670/312/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від начальника Віньковецького ВП Ярмолинецького відділу ГУНП України в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , не працює

за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.09.2020 року о 15.00 год. на автодорозі с. Нетечинці с. Слобідка Охрімовецька +2 км, керуючи автомобілем «Опель вектра» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд у кювет та в подальшому наїзд на дерево, внаслідок чого сталося ДТП та його автомобіль отримав механічні пошкодження, а після вчиненого ним 16.09.2020 року о 15.00 год. вище описаної пригоди він вжив алкоголь - 0,5 л самогону, чим порушив вимоги п. 2.10 (є) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також необхідно наголосити, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини у своїй сталій судовій практиці неодноразово наголошує, що сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому причини його неявки до суду визнано неповажними, та з огляду на положення ст. 38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 16.09.2020 року серії ДПР18 № 487103;

-рапортом поліцейського про вказану подію від 16.09.2020 року;

-схемою місця ДТП від 16.09.2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в матеріалах справи;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння Віньковецької ЦРЛ від 16.09.2020 року щодо ОСОБА_1 про перебування його у стані алкогольного спяніння.

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 про те, що авто під його керуванням понесло вправо і в кюветі воно зіткнулось із деревом. Після ДТП він вжив 500 г горілки.

За сукупності проаналізованих доказів, доведено вину порушника у вживанні алкоголю після вчинення ним ДТП, що являється порушенням вимог п. 2.10 (є) ПДР України, згідно якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язанийдо проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Хоча порушенняп. 2.10 (є) ПДР України знайшло підтвердження у судовому засіданні, проте дії його за ст. 130 ч.4 КУпАП кваліфіковані невірно, оскільки на 16.09.2020 року законодавець виключивши з 01 липня 2020 року, адміністративну відповідальність не ввів її.

Відповідно до ст. 284 КУпАП суд серед інших виносить постанову про закриття провадження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність трактує ст. 247 КУпАП.

До 01 липня 2020 року діяла редакція ст. 130 КУпАП, яка встановлювала адміністративну відповідальність за вживання алкоголю після вчиненого водієм ДТП.

Акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування водіїв автомобільними транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України.

Закон № 2617-VІІІ ст. 130 КУпАП викладено наступній редакції: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інші частини ст. 130 КУпАП у редакції Закону № 2617-VІІІ також стосуються дій щодо керування річковими, морськими або маломірними суднами

Крім цього, Законом №2617-VІІІ Кримінальний кодекс України (КК України) доповнено статтею 286-1, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

17.06.2020р. Верховною Радою України ухвалено Закон України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 720-IX), відповідно до якого внесені зміни до Закону №2617-VIIІ, а саме, відповідно до пункту 117 Розділу І Закону №720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запроваджує нову редакцію ст. 130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено Кримінальний кодекс України ст. 286-1, що криміналізує відповідальність за дії щодо керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Розділу ІІ Закону №720-IX цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Однак, Закон № 720-ІХ опубліковано в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України» лише 03.07.2020, тобто пізніше за день набрання чинності Законом № 2617-VІІІ, відповідно він набрав чинності 03.07.2020 р.

За такої послідовності прийняття нормативних актів з 01 липня втратила чинність ст.130 КУпАП і введено в дію ст. 286-1 КК України. Проте з 03 липня 2020 року скасували ці нововведення і залишили все у стрій редакції, але процедуру поновлення «старих» законів порушили, тому вони не набули чинності. Виходить, що старі закони вже не діють, а нові, ще не діють, тому відсутня відповідальність за ст. 130 ч.4 КУпАП.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до цього принципу ніякого покарання без закону «poena sine». Принцип права, відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом. Цей принцип прийнятий і закріплений у сучасних демократичних державах як основа верховенства права.

Також, вказаний принцип закріплено у статті 7 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Суддя зауважує, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції…

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява №16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.1ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн. ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Також суддя не вважає за можливе при ухваленні даного судового рішення брати до уваги лист Верховного Суду з роз`ясненнями про необхідність притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП в редакції статті, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

В даному роз`ясненні має місце посилання на ультраактивну дію закону в часі.

Традиційно це поняття визначається як дія нормативного акта після втрати ним чинності Надання нормативному акту ультраактивної дії є винятковим способом переходу до нових правил регулювання суспільних відносин, який здійснюється виключно за вказівкою нормотворця.

Однак, в вищезгаданому листі при цьому не враховано, що дана дія не може стосуватись закону про відповідальність (кримінальну чи адміністративну), оскільки це суперечить ст. 58 Конституції України, а також і те, що на таку дію закону (переживаючу, ультраактивну) має бути пряма вказівка у конкретному нормативно-правовому акті, чого в даному випадку немає.

Отже, суд не має задля усунення помилок законодавця, в порушення норм Конституції України та положень КУпАП щодо дії закону в часі, принципу верховенства права, притягувати осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП без будь-яких належних та законних для того підстав.

Незважаючи на те, що ст.130 КУпАП є чинною, однак згідно її діючої редакції вона поширюється на спеціального суб`єкта судноводіїв, тоді як водій транспортного засобу не є суб`єктом відповідальності за даною статтею, а отже відносно даної категорії осіб має місце скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

З врахуванням вищевикладеного, відповідно до ст. 284 КупАП суддя приходить до висновку про безумовну необхідність закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч.4 КУпАП, із надісланням матеріалів прокурору.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги, що згідно положень ст. ст. 23, 33КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 23, ст. 33, ст. 36, ст. ст. ст. 283 - 285 КУпАП суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за ст. 130 ч.4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, надіславши матеріали справи прокурору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Суддя О.О. Потапов