Справа № 761/6599/20
Провадження № 3/761/2532/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков Андрій Володимирович, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер судом не встановлено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдат військової служби за контрактом, водій 2 відділення гранатометного взводу 1 спеціального батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності, не є особою, звільненою від сплати судового збору , -

за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді водія 2 відділення гранатометного взводу 1 спеціального батальону військової частини НОМЕР_1

Установлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.

Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішньої' служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається, зокрема: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов'язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов'язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно розпорядку дня., яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов'язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Натомість солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у самовільному залишенні військової частин НОМЕР_1 .

24.02.2020 року Командир 1 спеціального батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 рапортом доповів про те, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 не прибув на військову службу та не приступив до виконання службових обов`язків.

24.02.2020 року солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Старший навідник 1 відділення 1 спеціального батальйону солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 підтверджує факт самовільного залишення місця служби солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_5 24.02.2020 року.

Солдат ОСОБА_1 в своєму поясненні зазначив, що 24.02.2020 р. самовільно залишив місце служб у зв`язку із вирішенням особистих питань. Жодних підтверджуючих документів щодо поважності відсутності на службі не надав, командування військової частини та свого безпосереднього начальника не повідомляв.

Таким чином 24.02.2020 р. солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби без поважних причин, в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому, пояснив що він дійсно 24.02.2020 р. не прибув службу без поважних причин, у зв`язку із особистими обставинами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц зазначив, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого період)', що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16, 49, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», нехтуючи своїми функціональними обов`язками, вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у самовільному залишенні місця служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Судовий збір підлягає стягненню з винної особи на користь держави

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 40-1, ч.3 ст.172-15, 221, 247, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.В.Трубніков