єдиний унікальний номер справи 546/623/20
номер провадження 3/546/310/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненко Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП суду не відомий, 18.03.2020 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП,

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 410441 вбачається, що 13.08.2020 року о 17 год. 02 хв. на 309 км. а/д Київ-Харків-Довжанський (М-03) ОСОБА_1 , будучи притягнутим 18.03.2020 р. до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, керував транспортним засобом DAF XF 95.430, н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов, чим допустив порушення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

23 жовтня 2020 р. на електронну пошту суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, який призначено на 26.10.2020 р., у зв`язку з укладенням договору з адвокатом. В судовому засідання ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання.

02 листопада 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та витребування доказів по справі, в якій зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 410441 від 13.08.2020 року, складений без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є незаконним, необґрунтованим, складений з порушенням законодавства України та з перевищенням, наданих патрульним, службових повноважень, які діяли у непередбачений законом спосіб. Вважає, що у інспектора патрульної поліції була відсутня компетенція по складанню протоколу серія ДПР18 № 410441 від 13.08.2020 року. Просив витребувати відеозапис з реєстратора та нагрудних камер патрульних, які відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 410441 від 13.08.2020 р. долучені до цього протоколу для підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; посадові інструкції патрульних, які склали вищевказаний протокол, ( ОСОБА_2 ) для підтвердження вчинення законних повноважень та обов`язків цими патрульними; накази, плани чи інші документи, що підтверджують вчинення відповідних законних дій, визначених Законом України «Про національну поліцію», на відповідних відрізках автодоріг, а саме: Н-31 Дніпро Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, 305 км а/д Київ Харків Довжанський М-03 та викликати в якості свідка інспектора №1 роти №3 батальйону УППВ в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 (а.с. 36-39).

03 листопада 2020 року до УПП в Полтавській області було направлено лист з проханням направити суду: відеозапис з реєстратора та нагрудних камер патрульних, які відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 410441 від 13.08.2020 р. долучені до цього протоколу для підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; посадові інструкції патрульних, які склали вищевказаний протокол, ( ОСОБА_2 ) для підтвердження вчинення законних повноважень та обов`язків цими патрульними; накази, плани чи інші документи, що підтверджують вчинення відповідних законних дій, визначених Законом України «Про національну поліцію», на відповідних відрізках автодоріг, а саме: Н-31 Дніпро Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, 305 км а/д Київ Харків Довжанський М-03. Крім цього, у листі було зазначено про забезпечення явки в судове засідання інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Дементова А.В. для допиту в якості свідка. Однак вказаного відеозапису суду не було надано для дослідження у судовому засіданні, інспектор патрульної поліції Дементов А.В. у судове засідання для дачі пояснень не з`явився.

В судове засідання 12.11.2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою та приклав довідку з лікарні (а.с.46-47). Крім цього до суду надійшла заява від адвоката Коморної О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи в зв`язку з виробничою необхідністю (а.с.45).

Суд, з огляду на те, що дана справа відкладалася за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, неодноразово, враховуючи визначені статтею 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення (адміністративне правопорушення мало місце 13.08.2020 р.) та зміст частини 2 статті 268 КУпАП, з якої вбачається, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 121 КупАП не є обов`язковою, приходить до висновку, що в задоволенні клопотань ОСОБА_1 та захисника Коморної О.В. слід відмовити та розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Детальний аналіз протоколу серія ДПР18 № 410441 від 13.08.2020 року, заперечень, викладених в заяві ОСОБА_1 від 30.10.2020 року та дослідженого в судовому засіданні CD-диску із відеозаписом порушення правил дорожнього руху, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано момент складення постанови про накладення адміністративного стягнення відносно іншої особи, а не ОСОБА_1 (а.с. 10), свідчить про суперечливість обставин події 13.08.2020 року, які складають об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та які поставлені у провину особі, щодо якої працівником поліції 13.08.2020 року було ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку.

Диспозиція ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 13.08.2020 року о 17 год. 02 хв. на 309 км. а/д Київ-Харків-Довжанський (М-03) ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 95.430, н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов, чим допустив порушення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 1).

У матеріалах справи міститься копія постанови серія ЕАК № 2264630, винесена 18.03.2020 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 7).

З протоколом про адміністративне правопорушення до суду надійшла довідка про перевірку технічного стану вантажного автомобіля DAF XF 95.430, н.з. НОМЕР_1 , якій не присвоєно відповідного номеру та не зазначено дату її видачі. Відповідно до вказаної довідки транспортний засіб після технічного контролю 30.08.2018 року визнано технічно справним та зазначено дату чергового проходження ОТК - не пізніше 30.08.2019 року (а.с. 4). Суд критично ставиться до даного доказу, оскільки він ніяким чином не підтверджує непроходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю до 30.08.2019 року та в подальшому. Тому вказана довідка не є достатнім доказом підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Також, суд не бере до уваги додані фотокартки, виготовлені електрофотографічним способом із застосуванням копіювально-множинної техніки, на яких зображений вантажний автомобіль DAF XF, н.з. НОМЕР_1 , оскільки вони не несуть в собі доказової бази та ніяким чином не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (а.с. 5).

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно, судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що ні у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 13.08.2020 року не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», зокрема, фото -, звуко- чи відеодокази (звукозапис, відеозапис, фотознімки тощо).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко