Справа № 415/2515/20
Провадження № 33/810/162/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. захисника Бондаренка Ю.Ю., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ставчани Кіуманського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Сєвагротранс», зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2020 року піддано ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративному стягненню - у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір - у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. Вирішена доля речового доказу - диску з аудіо-відео-записом, у кількості 1 шт.

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що 01 квітня 2020 року, о 07 годині 50 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , керуючи, на підставі реєстраційних документів, транспортним засобом - автомобілем марки «МАN 18.430», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що належить - СГ «Оберіг», по вулиці Мірошниченка міста Костянтинівка ,Донецької області, в районі будинку №44, з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тощо), в порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно яких: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - відмовився в присутності свідків.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обгрунтовання свого клопотання вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без його участі та участі його адвоката у спрощеному порядку з грубим порушенням гарантованих національним та міжнародним законодавством прав на ефективний засіб юридичного захисту.

ОСОБА_1 зазначає, що 26.06.2020 року, суддею Лисичанського міського суду Луганської області Грибановою Л.О. стосовно нього була розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за результатами якої винесена постанова, відповідно до якої він був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На зазначену постанову його захисник, адвокат Бондаренко Ю.Ю. склав від його імені апеляційну скаргу, відповідно до своїх повноважень, діючи як його адвокат, на підставі укладеного між нами договору про надання йому правової допомоги підписав її та спрямував через суд 1 інстанції до суду апеляційної інстанції. 03.08.2020 року, на поштовому відділенні було отримано постанову Луганського апеляційного суду від 22.07.2020 року, відповідно до якої зазначена апеляційна скарга була повернута з підстав, що нібито його адвокат підписав апеляційну скаргу від його імені, як неповажна особа, оскільки договором про надання правової допомоги адвокат не наділений правом підписувати документи від його імені. Відповідно до договору про надання йому правової допомоги, адвокат є його захисником та склавши апеляційну скаргу, він мав повне та безумовне право ставити у ній підпис від його імені чи від свого, як на його власний розсуд буде прийнято рішення та такі дії адвоката не суперечили меті надання йому правової допомоги та умовам договору(пункт 3 Договору передбачав вчиняти адвокату будь-які інші дії не передбачені Договором згідно чинного законодавства) на його власний розсуд.

ОСОБА_1 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову судді, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі стосовно наявності у нього поважних причин для поновлення строку на апеляційну оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звернув увагу на наступне.

Так, з змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд 26.06.2020 року розглянув адміністративний матеріал, якій надійшов від Костянтинівського ВП ГУНП Донецької області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без участі ОСОБА_1 без жодного мотивування правових підстав для цього.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 26.06.2020 року від ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про долучення до справи письмових пояснень та клопотань у кількості 5 штук через канцелярію суду .(а.с.16-34),що свідчить про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду адміністративних матеріалів щодо нього.

Копію постанови суду першої інстанції від 26.06.2020 року захисник Бондаренко Ю.Ю. отримав 02.07.2020 року, коли звернувся до суду з заявою про надання інформації щодо стану призначеного на 26.06.2020 року справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.37а)

06.07.2020 року захисник Бондаренко Ю.Ю. відправив поштою до Лисичанського міського суду Луганської області апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , яка надійшла до суду першої інстанції 09.07.2020 року, а до Луганського апеляційного суду 21.07.2020 року.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга не містила підписи ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції постановою від 22.07.2020 року повернув ОСОБА_1 апеляційну скаргу для усунення недоліків, яку він отримав 03.08.2020 року.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були повернуті до Лисичанського міського суду Луганської області та надійшли до адресата 27.07.2020 року (а.с.50)

07.08.2020 року поштою ОСОБА_1 після усунення недоліків повторно звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного суду через суд першої інстанції, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 14.08.2020 року.(а.с.61)

Враховуючи те, що повторно подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не має недоліків, які були допущені його захисником, суд апеляційної інстанції вважає за можливим вважати, що пропущенні ним строки на подачу апеляційної скарги є поважними та підлягають поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області Грибанової Л.О. від 26.06.2020 року відповідно до якої, на нього було накладено адміністративне стягнення. Під час перегляду справи в апеляційному порядку, розглянути інші його клопотання, у розгляді яких виникне необхідність, та розгляд яких буде підтверджувати його невинуватість у інкримінованому йому правопорушенні. Визнати розгляд справи суддею суду першої інстанції стосовно нього таким, що не відповідає національному та міжнародному законодавству, зокрема статті 6 Конвенції та порушує гарантовані йому права.

З приводу обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що з висновками судді про його винуватість не погоджується, обставини, зазначені у постанові, не відповідають дійсності, фактичним обставинам, які мали місце насправді. Стислий зміст письмових його пояснень судді від 26.06.2020 року, викладених у постанові, частково спотворений, частина пояснень взагалі не відображена у постанові. Суддею повністю були проігноровані заявлені ним клопотання, розгляд справи який нібито відбувся, не відповідає загальним засадам національного та міжнародного законодавства, в зв`язку із чим постанова судді підлягає скасуванню.

Так, у постанові зазначено, що нібито він надав пояснення, що 01.04.2020 року о 07.50 год., керуючи вантажним автомобілем був зупинений поліцейськими. Однак, він не надавав таких пояснень судді, не зазначав, що керуючи автомобілем у зазначений час був зупинений поліцейськими. ОСОБА_1 надав пояснення, що був зупинений поліцейськими приблизно о 05.30 годині ранку, а о 07.50 годині він вже перебував у зовсім іншому місці та ніяким чином не міг бути взагалі у м. Костянтинівка. Таким чином, викладені у постанові факти нібито керування ним у зазначений час не відповідають фактичним обставинам. У постанові судді зазначено, що він нібито пояснив, що коли його зупинили поліцейські, то останні запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, пройшовши огляд було отримано позитивний результат, оскільки він був тверезий, то наполіг на проходженні такого огляду у медичному закладі, але прибувши до нього, був вимушений відмовитися від очікування медичного працівника, оскільки поспішав. Необхідність спотворення його письмових пояснень щодо часу його зупинки, була необхідна та зроблена з метою зіставити час його зупинки із часом, зазначеним у протоколі, оскільки в результаті фальшування справи відносно нього, цей час не співпадав з реальними обставинами, які мали місце, а також не відповідав наданими поліцейськими доказами у вигляді аудіо-відеодиска, про що ним зазначалося у клопотанні, яке взагалі безпідставно було залишено без розгляду. У постанові судді зазначено, що справа стосовно нього розглядалася суддею у судовому засіданні, під час якого досліджувалися докази та на підставі судового розгляду справи, суддя дійшла до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Однак, це не відповідає дійсності. Суддю, яка розглядала у судовому засіданні справу стосовно нього, він взагалі не бачив жодного разу, розгляд справи відбувся без його участі та участі його захисника. 26.06.2020 року він прибув до суду за телефонним викликом помічника судді, який був здійснений йому 24.06.2020 року. З собою у нього були складені власноруч письмові пояснення та 6 клопотань, які він бажав заявити під час розгляду справи та їх обґрунтувати, про що повідомив помічнику судді, яка наказала здати пояснення та клопотання судді через канцелярію, що ним було зроблено. Потім помічник судді сказала, що його повідомлять, коли з`явитися до суду для розгляду справи, оскільки сьогодні суддя зайнята в іншій справі та розгляд справи не відбудеться.

02.07.2020 року він подав до суду заяву про надання інформації про стан розгляду справи стосовно нього, оскільки строк дії тимчасового посвідчення водія сплив 01.07.2020 року та необхідна була інформація про те, що справа відносно нього ще розглядається та забрати вилучене в нього посвідчення водія. Однак, у суді він дізнався, що справа вже розглянута та надали копію постанови судді. З тексту постанови йому стало зрозуміло, що у задоволенні клопотань про виклик у судове засідання поліцейських та свідків-понятих для підтвердження викладених ним у поясненнях та клопотаннях доводів та фактів безпідставно було відмовлено та обґрунтовано тим, що він нібито бажав затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності, оскільки не заявив раніше ці клопотання. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що був позбавлений права на справедливий та неупереджений суд, його права були проігноровані.

У постанові зазначено, що він заявив клопотання про виклик до суду поліцейських Костянтинівського ВП ГУНП, які його зупинили та склали протокол, а також свідків-понятих. Але, суддя відмовила у задоволенні двох клопотань про виклик зазначених осіб та навіть розцінила подані клопотання, як спосіб з його боку затягнути розгляд справи та бажання уникнути відповідальності, зазначивши, що у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП це неможливо зробити. Обґрунтовуючи доводи в цій частині, суддя зазначила, що договір із захисником був укладений 17.04.2020 року, а клопотання надійшли до суду лише 26.06.2020 року та, що нічого не заважало йому надати до суду ці клопотання раніше. Крім того, суддя обґрунтувала відмову у виклику свідків-понятих і тим, що останні були присутніми під час його відмови у встановленому порядку за допомогою спеціального приладу огляду на стан сп`яніння, що нібито ОСОБА_1 сам не спростовує та навіть підтверджує. Заявлені інші 4 клопотання, взагалі суддею не розглядалися та їм не надавалася будь-яка оцінка. Суддею не було взято до уваги, що розгляд справи призначався лише два рази, перший, це коли він з`явився та надав договір, укладений з адвокатом та другий раз, коли його викликали по телефону до суду на 26.06.2020 року.

ОСОБА_1 наголошує, що не надавав судді таких пояснень та не зазначав, що відмовлявся від очікування лікаря з метою проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки, коли він з поліцейськими прибули до медичного закладу, то його навіть туди останні не запрошували пройти, як він потім здогадався, їм це не було потрібно, так як він був тверезий та проведення огляду це б підтвердило. Поліцейський, який відвідав медичний заклад, вийшов з нього та повідомив, що зміна лікарів займе довгий час, приблизно до 2-х годин, після чого поліцейський, щоб не чекати так довго, сам запропонував сказати, що він не бажає проходити огляд, після чого він поїде по своїх справах, оскільки він поспішав, то погодився на їх пропозицію, не знаючі, що за це може настати відповідальність та поліцейські йому навіть не роз`яснили про таку відповідальність, скориставшись його юридичною неграмотністю, при цьому, поліцейські навіть не роз`яснили його права, зокрема право на правову допомогу адвоката, який би роз`яснив, що за те, що запропонували поліцейські, передбачена адміністративна відповідальність.

ОСОБА_1 вказує, що він не зазначав у поясненнях, що він не спростовує доводи, зазначені у протоколі та як може їх не спростовувати, оскільки відносно нього сталося фальшування справи поліцейськими, по-перше, у зазначений у протоколі та постанові час, він не керував автомобілем у м. Костянтинівка та саме у цей час його не зупиняли там поліцейські, по- друге, після його зупинки, поліцейські взагалі не встановивши у нього, передбачених законодавством ознак алкогольного сп`яніння, запропонували йому безпідставно пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, незрозуміло, чому у постанові зазначено, що він не спростовує, викладених у протоколі доводів. Крім того, у постанові не зазначено, що у письмових поясненнях від 26.06.2020 року він висував поліцейським обґрунтовану підозру щодо використання відносно нього невідомого приладу, за допомогою якого останні нібито встановили у нього 2.1 проміле алкоголю, але поліцейські відмовили йому надавати будь-яку інформацію щодо їх приладу, де вони його взяли, чи мають на нього взагалі будь-яку документацію, чи дозволений він для використання в України тощо, але йому було відмовлено у наданні цієї важливої інформації.

Також у постанові взагалі не зазначено його пояснення з приводу того, що йому поліцейські не роз`яснили жодне з гарантованих національним та міжнародним законодавством прав, що навіть протокол відносно нього був складений без його участі та наданий йому лише для підпису. У постанові також не зазначені його пояснення з приводу того, що у нього не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, оскільки, встановивши, що він керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поліцейські склали відносно нього протокол та зобов`язані були відстороните від подальшого керування транспортним засобом, але вони не стали відсторонювати його, а відпустили і далі керувати автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 вважає, що викладені ним у письмових поясненнях, а також у клопотаннях до справи доводи, вказували виключно на фальшування поліцейськими відносно нього справи з метою позитивних показників у своїй роботі, оскільки, як потім він дізнався від колишніх працівників поліції, що саме за такі протоколи поліцейським йде показник у їх роботі та чим більше вони складуть таких або інших протоколів, тим більше їм нараховується премія до грошового забезпечення. Таким чином, йому невідомо, якщо судові засідання не призначалися, то як він тоді міг заявити ці клопотання раніше та обґрунтувати їх, таким чином, мотиви судді з цього приводу є безпідставними та такими, що порушують гарантоване йому право на справедливий та неупереджений судовий розгляд справи. 4(чотири) інших заявлених ним клопотання, взагалі суддею не розглядалися та їм взагалі не була надана ніяка оцінка. Заявлені клопотання, стосувалися з`ясування важливих обставин по справі, які у сукупності вказували виключно на те, що в його діях був відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у постанові судді зазначено, що доказами його винуватості по справі нібито є досліджені у судовому засіданні: його письмові пояснення від 01.04.2020 року та 26.06.2020 року, в яких він нібито визнавав себе винним та підтверджував факт відмови проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння; пояснення свідків-понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких він нібито відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння; змістом відтвореного аудіо-відеозапису подій адміністративного правопорушення, де зафіксовано як факт керування ним транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин, так і відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння;

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суддя прийшла до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння. Однак з такими висновками судді ОСОБА_1 не погоджується. Наголошує, що у своїх письмових поясненнях він себе не визнав винним та визнати не може, оскільки не вчиняв правопорушення, без наявності законних підстав, поліцейські пропонували йому пройти огляд, чого не мали право робити, оскільки передбачених наведеним законодавством ознак алкогольного сп`яніння у нього не встановлювалися. Поясненнями свідків-понятих його провина ніяким чином не підтверджується, оскільки поліцейські у їх присутності не встановлювали у нього ознак алкогольного сп`яніння, на відеозапису теж відсутні ці дані. Крім того, відповідно до запису, у поліцейських відсутній на місці технічний прилад, за допомогою якого останні бажали провести огляд на стан сп`яніння на місці. Посилання у постанові на ці обставини ОСОБА_1 вважає безпідставною та такою, що не підтверджується доказами по справі, а саме відеозаписом. Крім того, поліцейські взагалі не роз`яснили йому про настання відповідальності у разі відмови водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, а обмежилися стосовно нього виключно пасивною поведінкою та оманними діями, через які він повторив за їх вказівкою, що не бажає пройти огляд на стан сп`яніння, хоча і без реального встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Змістом відтвореного відеозапису не доводилася його провина у інкримінованому правопорушенні, оскільки час на відеозапису не співпадає з часом, зазначеним у протоколі та постанові судді, цей запис підтверджує порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки необхідно спочатку встановити ознаки алкогольного сп`яніння, повідомити про них водієві та понятим, потім запропонувати з використанням приладу пройти такий огляд, але цей порядок не був дотриманий поліцейськими. Дії уповноважених державою посадових осіб по відношенню до нього не є законними, а в розумінні ст. 6 Конвенції такі дії поліцейських виходять за рамки справедливого та неупередженого початку розгляду справи відносно нього. Поліцейські порушили правовий порядок, гарантований ст. 19 Конституції, оскільки не дотрималися встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння та не встановивши у нього, як водія, наявності однієї з перелічених у Інструкції ознак алкогольного сп`яніння, а також встановленого порядку проведення такого огляду, всупереч Інструкції, ст. 266 КУпАП, безпідставно запропонували йому пройти такий огляд, що відбулося поза межами законодавства. Його доводи з цього приводу підтверджуються відсутністю на відеозаписі зазначених дій з боку поліцейських. Крім того, із відеозапису вбачається, що поліцейські йому пропонували пройти огляд о 07.02 годині, тобто керував автомобілем він ще раніше, у той час у протоколі зазначений час ним нібито керування о 07.50 годині, але ці доводи не були предметом дослідження, хоча він наголошував на цьому у поясненнях та клопотанні, але воно взагалі не було розглянуто.

Підсумовуючи викладене ОСОБА_1 зазначає, що постанова за результатами такого розгляду справи не може бути визнана законною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 , адвоката Бондаренка Ю.Ю., якій підтримав апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, та перевіривши доводи апеляційної скарги у судових дебатах, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, не були виконані в повному обсязі з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: у відмові водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, знайшла своє повне підтвердження у суді та доведена змістом досліджених у судовому засіданні письмових доказів, зокрема:

- письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1 від 01 квітня 2020 року, наданих останнім власноруч безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.2), в яких правопорушник ОСОБА_1 провини у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не спростовував, зазначивши, що 31 березня 2020 року, приблизно о 14 годині, вживав слабоалкогольні напої, а вранці наступного дня, тобто - 01 квітня 2020 року, керуючи ТЗ, був зупинений правоохоронцями, від пропозиції яких щодо проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, - відмовився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 (а.с.3), у присутності яких, водій ТЗ автомобіля марки «МАN 18.430», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », правопорушник ОСОБА_1 , котрому співробітниками поліції було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку, тобто, як на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, огляд на стан сп`яніння, від зазначеної пропозиції - відмовився;

- змістом аудіо-відео-запису подій адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.5), де зафіксовано, як факт керування правопорушником ОСОБА_1 автомобілем марки «МАN 18.430», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », за вказаних у протоколі обставин, так і безпосередньо факт порушення правопорушником ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, в частині відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, що, фактично, з боку правопорушника ОСОБА_1 ані у наданих суду поясненнях від 26 червня 2020 року (а.с.17-19), ані у наявних у матеріалах справи письмових поясненнях, наданих тим власноруч 01 квітня 2020 року, тобто, безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.2), - не спростовувалося.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції у своєї постанові зазначив, що у суду не має підстав сумніватися у достовірності та істинності вищевказаних доказів. На думку суду першої інстанції, вони у своїй сукупності підтверджують здобуті у судовому засіданні докази провини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та винність останнього у його скоєнні.

При цьому суд першої інстанції зробив висновки, що дії співробітників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області, які, помітивши у водія ТЗ марки «МАN 18.430», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », правопорушника ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з ротової порожнини, запропонували правопорушникові ОСОБА_1 пройти, відповідно до встановленого порядку, тобто спочатку безпосередньо на місці зупинки керованої останнім автівки (за допомогою спеціального технічного засобу), і вже потім, у зв`язку з відмовою правопорушника ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному порядку, у найближчому закладі охорони здоров`я, повністю відповідають вимогам Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та узгоджуються з положеннями ст.266 КУпАП в цілому.

Суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, серії ДПР18 №096082 та Направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01 квітня 2020 року, відповідно (а.с.1,4)

Окрім цього, суд першої інстанції надав відповідну оцінку доводам правопорушника ОСОБА_1 стосовно недотримання співробітниками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області порядку проведення огляду на стан сп`яніння в частині безпідставності пропонування йому проходження зазначеного огляду.

Суд першої інстанції зазначив, що з боку безпосередньо правопорушника ОСОБА_1 , який у своїх поясненнях посилався виключно на безпідставність дій правоохоронців через відсутність, на його переконання , ознак алкогольного сп`яніння, крім того, не спростовувалося.

Сама лише необізнаність правопорушника ОСОБА_1 щодо настання передбаченої законодавством адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР України, а також сукупність обставин, що перешкоджали дотриманню правопорушником ОСОБА_1 вищевказаних вимог ПДР України (зокрема, брак вільного часу, через виконання професійних обов`язків з доставки вантажу за місцем призначення у визначений термін, застосування штрафних санкцій у випадку недотримання останнього, тощо), на думку суду, лише підтверджують факт порушення правопорушником ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, в частині відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, як цього і вимагає об`єктивна сторона інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку,що оскільки співробітниками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області зібрано достатньо доказів для ухвалення остаточного рішення по справі, в тому числі, і за відсутності свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №096082 від 01 квітня 2020 року - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як, вищевказані докази, досліджені у судовому засіданні, які, на його думку, є ґрунтовними, допустимими, узгоджуються між собою, а також, зі змістом протоколу та наданими до суду матеріалами справи, і, відповідно, підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно правопорушника ОСОБА_1 , одночасно, вони не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно правопорушника ОСОБА_1 , на підставі ст.247 КУпАП за відсутності події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції розцінив пояснення останнього виключно як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Суд першої інстанції також звернув увагу на письмові клопотання сторони захисту в особі правопорушника ОСОБА_1 та захисника останнього - адвоката Бондаренка Ю.Ю. щодо необхідності виклику та допиту у судовому засіданні посадових осіб Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області, що були присутні під час складення відносно правопорушника ОСОБА_1 протоколу про відповідне адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №096082 від 01 квітня 2020 року, а також, свідків, зазначених у вищевказаному протоколі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місце проживання яких - місто Костянтинівка Донецької області та селище Кіровське Дніпропетровської області, відповідно, зазначивши, що на переконання суду, явку останніх до суду фактично унеможливлює термін, визначений ст.38 КУпАП.

Таким чином суд першої інстанції знайшов підстави розцінити зазначені клопотання, як безпідставне затягування розгляду справи про відповідне адміністративне правопорушення з метою спливу строків притягнення правопорушника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та, в цілому, намагання уникнути відповідальності за вчинене з боку правопорушника ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що клопотання сторони захисту, яка обізнана щодо місця проживання свідків безпосередньо з матеріалу про відповідне адміністративне правопорушення (з яким захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко В.В. був ознайомлений ще 17 квітня 2020 року - а.с.12), заявлені лише 26 червня 2020 року, в той час як договір про надання правової допомоги між правопорушником та захисником датовано більш ніж двома місяцями раніше, а саме - 11 квітня 2020 року.

При цьому суд також зазначив, що наявність свідків під час складання протоколу стороною захисту під сумнів не ставиться. Свідків залучено після зупинки ТЗ, що підтверджує диск з аудіо-відео-записом подій адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, де зафіксовано саме факт відмови правопорушника ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, тобто як на місці зупинки ТЗ, за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, огляду на стан сп`яніння.

Зазначене ,на думку суду, не спростовує і сам правопорушник ОСОБА_1 , а тому , на переконання суду, необхідність виклику посадових осіб Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області, що були присутні під час складення відносно правопорушника ОСОБА_1 протоколу про відповідне адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №096082 від 01 квітня 2020 року, а також, свідків, зазначених у вищевказаному протоколі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , для допиту безпосередньо у судовому засіданні, відсутня.

Суд дійшов висновку, що дії правопорушника ОСОБА_1 за ознаками ст.130 ч.1 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився.

Як слідує з змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , він вказує на те, що суд частково спотворив його письмові пояснення, які він надав суду 26.06.2020 року. Суд проігнорував його клопотання, та таким чином він був позбавлений права на справедливий та неупереджений суд. Розгляд його справи призначався лише два рази: 17.04.2020 року, коли він надав договір, укладений з адвокатом, та 26.06.2020 року,коли він прибув до суду за викликом за телефоном, за пропозицією помічника судді здав письмові пояснення та клопотання через канцелярію та чекав судового засідання, про яке потім йому помічник судді сказав, що воно не відбудеться. Раніше він не міг надати клопотання, оскільки раніше судові засідання не призначалися. На його думку, заявлені ним клопотання стосувалися з`ясування важливих обставин по справі, які у сукупності вказували виключно на те, що в його діях був відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіряючи вказані доводи ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами ч.7 ст.294 КУпАП , звернув увагу на наступне.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з змісту постанови суду першої інстанції, суд лише переконався у тому, що відсутня необхідність у виклику особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та свідків , які були присутні під час складання протоколу для допиту безпосередньо у судовому засіданні.

Питання про необхідність в таких випадках безпосередньої участі правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Бондаренка Ю.Ю. у судовому засіданні судом першої інстанції не вирішувалося, що призвело до грубих порушень вимог ст.268 КУпАП, оскільки від ОСОБА_1 та його захисника не було клопотання про розгляд справи без їх участі.

На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції не може погодиться з висновками суду першої інстанції з тим, що перелічені докази, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду вказаного адміністративного матеріалу, є достовірними та істинними, та не викликають сумнівів у суду.

Так, із дослідженого у судовому засіданні апеляційного суду диску з аудіо-відео-записом вбачається, що правопорушник водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовляється від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу Драгера 6810, а потім у найближчому закладі охорони здоров`я, зазначивши, що він напередодні вживав слабоалкогольні напої.

Однак, цей відеозапис є неповним, оскільки очевидно не співпадає час на відеозапису з часом, зазначеним у протоколі ,а також у постанові суду першої інстанції.

З відеозаписи не видно, яка була причина у працівників патрульної поліції для зупинки правопорушника водія ОСОБА_1 01.04.2020 року о 07 години 50 хвилин. Відсутній рапорт працівників патрульної поліції з цього приводу. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знаходяться на ксерокопіях ( а.с.3)

Початок відеозаписи за участю ОСОБА_1 та свідків починається 01.04.2020 року о 07 годині 02 хвилин, а протокол складений 01.04.2020 року о 08 годин 10 хвилин.(а.с.6)

Все це ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про те, що з боку співробітників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області, які, помітивши у водія ТЗ марки «МАN 18.430», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », правопорушника ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з ротової порожнини, не було порушень вимог Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та положень ст.266 КУпАП в цілому.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а судом першої інстанції було на зазначені обставини уваги не звернуто, та неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права, не надавши йому можливості захистити його права в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи .

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд першої інстанції ці завдання не виконав належним чином.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КупАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУПАп не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В. Тополюк