Справа № 131/763/20
Провадження № 33/801/757/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,-

встановив:

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (двадцять чотириста) гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (три) роки, стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

В Постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 06.06.2020 року о 03:15 год. в м. Іллінці Вінницької області по вул. Коцюбинського керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом за допомогою спеціального приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат тестування показав 0,78 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в судовому засіданні не досліджувались докази, які зазначені у тексті оскаржуваної постанови. Зауважує, що він не керував автомобілем, огляд на визначення стану сп`яніння пройшов не на місці зупинки транспортного засобу, а в іншому місці, проїхавши з поліцейськими на АЗС, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення, зазначає, що на місці зупинки автомобіля свідків не було, а вони були присутні лише при проведенні огляду.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 08 жовтня 2020 року з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Вдовиченко В. І., просив відкласти розгляд справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 на COVID-19, в підтвердження чого надав копію експрес-тесту. Клопотання було задоволено, судовий розгляд перенесений на 30 жовтня 2020 року на 10:00 год. В судове засідання апеляційного суду призначене на 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Вдовиченко В. І. не з`явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені в розумінні положень ст. 272-2 КУпАП, про що свідчить розписка адвоката Вдовиченка В. І., наявна в матеріалах справи, та поштове відправлення про виклик в судове засідання ОСОБА_1 (реєстраційний номер 691), яке повернулось до апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку справ, розгляд яких проводиться за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не відноситься. Тому з метою дотримання строку розгляду адміністративної справи, визначеного ст. 38 КУпАП, слід розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як свідчать матеріали справи огляд водія на стан алкогольного сп`яніння було проведено поліцейським за допомогою технічного пристрою Drager Alcotest 6810 за його згодою не на місці зупинки транспортного засобу.

Роздруківка результатів тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного пристрою Drager Alcotest 6810, яка підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, із результатом огляду - 0,78 проміле, містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення із результатами тестування (а. с. 1).

У письмових поясненнях у протоколі серії ДПР18 №464253 від 06 червня 2020 року ОСОБА_1 не заперечив факт вживання алкоголю та перебування за кермом автомобіля, написавши власноручно: «Їхав додому з клубу. Був зупинений працівниками поліції. Продув прилад Драгер, результат 0,78 проміле» (а. с. 2).

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджують факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер у їх присутності, який показав результат 0,73 поміле. (а. с. 5, 6);

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому вказано про запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, результати приладу Драгер містить підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підпис ОСОБА_1 (а. с. 8);

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому містяться результати огляду, проведеного працівниками поліції на місці не лише містить підпис ОСОБА_1 , але й речення: «В лікарню їхати не потрібно» ( а. с. 7).

Отже усе це в сукупності спростовує твердження ОСОБА_1 , що не він перебував за кермом автомобіля.

В апеляційній скарзі заявник не заперечує факт вживання алкоголю ( а. с. 76-88).

Посилання ОСОБА_1 на те, що тестування його на стан алкогольного сп`яніння відбулося не на місці зупинки, не спростовує висновки місцевого суду про факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, оскільки як зазначено вище зауважень до тестування ОСОБА_1 не подавав.

Суд першої інстанції вірно оцінив ту обставину, що покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитані в судовому засіданні, спростовуються, поясненнями ОСОБА_1 надані ним при складані протоколу про адміністративне правопорушення та відео з нагрудної камери поліцейського, згідно якого ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими жодного разу не повідомив, що автомобілем керувала інша особа.

Отже долучені до матеріалів справи вказані вище докази - в сукупності підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета