Справа №431/859/20
Провадження №3/431/139/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Кудрявцев І.В. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Управління Укртрансбезпеки у Луганській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм в виробничо-комерційній компанії « ОСОБА_2 », проживаючого: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0021687, у м.Старобільськ на а/д Т-1302 11.02.2020р. о 16 годині 10 хвилин керуючи автомобілем Камаз 5511 держ№В6340АВ ОСОБА_1 проваджував господарську діяльність з перевезення вантажу без наявності ліцензії, чим порушив ч.1 ст.164 КУпАП та ст.19 і ст.58 Господарського кодексу України.

Частина перша статті 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З доданої до протоколу ксерокопії товарно-транспортної накладної від 11.02.2020р. автомобільним перевізником є ПП ВКК «Альонка», водій ОСОБА_1 , замовник ПП ВКК «Альонка», вантажовідправник МПП фірма «Ерідон», вантажоодержувач ПП ВКК «Альонка».

На порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме не вказано у який спосіб найманий працівник ОСОБА_1 , як водій, здійснював господарську діяльність, та яким нормативно-правовим актом передбачається обов`язок одержання найманим працівником ліцензії.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання та застосування практики рішень Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" Європейський Суд зазначив, що право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п."b" п.3 ст.6 Конвенції (рішення від 25.03.1999р. п.54).

У зв`язку з неконкретизованим викладенням у протоколі суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості прийняти у справі законне і обґрунтоване рішення з дотриманням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Крім того, у доданих до протоколу матеріалах відсутні дані, які характеризують особу ОСОБА_1 (характеристика, відомості про майновий стан тощо), які згідно ст.33 КУпАП мають обов`язково враховуватись при накладенні адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне повернути дану адміністративну справу для доопрацювання.

Керуючись ст.283 КУпАП, Рішенням Конституційного Суду України від 31.03.2015р. у справі №1-7/2015 №2-рп/2015, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП повернути до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Кудрявцев