ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3018/19 Суддя 1-ї інстанції: Довготько Т.М.
Провадження № 33/818/148/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22.02.2019 року о 01:10 в м. Харкові по пр. Ювілейному, 75, водій автомобіля Ауді, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу Драгер 6820 та в закладі охорони здоров`я ОНД за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що при розгляді справи присутнім не був, про існування оскаржуваної постанови дізнався з відкритих джерел. Після чого звернувся до суду для надання матеріалів справи для ознайомлення, та копію постанови отримав лише 19.11.2019 року.

В апеляційній скарзі вказує, що наявні письмові пояснення свідків вважає неналежним доказом, оскільки судом такі особи не допитувались. Допускає, що дійсно міг відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, але вважає, що про це працівники поліції повинні були скласти акт та здійснити направлення на медичний огляд в заклад охорони здоров`я.

Також вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських є неналежним доказом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічні засоби, за допомогою яких здійснено відеозапис.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, апеляційним судом здійснювались всі можливі заходи щодо належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, але останній судові повістки не отримав з невідомих причин, у зв`язку з чим, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», та встановлені законодавством стислі строки розгляду апеляційних скарг, вважаю за можливе розглядати справу без його участі.

При розгляд апеляційної скарги було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, та встановлено, що він починається з того, як ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля, вказав, що водієм є ніби то інша особа, про те на питання працівників поліції не повідомляв ім`я особи, яка з його слів була водієм, та зазначив, що документи цієї особи привезуть. Згідно відеозапису 0495 ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці транспортного засобу за допомогою технічного засобу Драгер 6820, від чого він відмовився та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що останній повідомляв, що пройде такий огляд тільки тоді, коли приїде евакуатор та його захисник.

Приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України зобов`язано водія пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан сп`яніння без усяких вимог.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що такі дії ОСОБА_1 свідчили про його небажання дотриматись вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля Ауді, державний номер НОМЕР_1 доводить та обставина, що він один перебував в автомобілі, і не відповідав на питання працівників поліції повідомити прізвище водія.

Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_2 , вона зазначила, що 21.02.2019 року близько 23-30 водій автомобіля Ауді здійснив зіткнення з автомобілем Ніссан, і підійшовши до водія автомобіля Ауді побачила, що він майже у непритомному стані, після чого викликала працівників поліції, а через 5-6 хвилин, водій автомобіля Ауді вийшов з водійського місця, пересів на пасажирське сидіння. Такі ж обставини засвідчив в своїх поясненнях і свідок ОСОБА_3 . Апелянтом не спростовані ці пояснення, у апеляційного суду немає підстав для сумніву в їх об`єктивності, оскільки вони підписані цими особами без будь-яких застережень, повністю співпадають один з одним, та тими відомостями, які відображені в рапорті інспектора поліції Ткаченка Д.С.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта, що працівники поліції мали скласти акт на направлення на медичний огляд, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 відповідні документи складаються у разі згоди особи пройти огляд на стан сп`яніння, а як зазначено вище ОСОБА_1 своїми діями виявив небажання проходити такий огляд.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи щодо наявного в матеріалах справи відеозапису, який не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки його зміст відповідає іншим матеріалам справи, та не спростовує правильність висновків суд першої інстанції, він мається в описі документів, складеним працівником поліції.

Доводи про, що письмові пояснення свідків є неналежним доказом, оскільки вони не були допитані в судовому засідання суду першої інстанції, апеляційний суд відкидає, оскільки це не свідчить, що надані ними пояснення є необ`єктивними, ці пояснення підписані без будь-яких зауважень. В цих поясненнях свідки зазначили, що водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду за стану сп`яніння. Апелянт не спростував цих пояснень.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 18.02.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик