ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1243/20 Справа № 194/702/20 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетовської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

захисника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності,

(в режимі відеоконференції) Палька О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 20 червня 2020 року о 22-00 год. по вул. Маяковського, буд. 5 в м. Тернівка Дніпропетровської області керував автомобілем CHERY TIGO, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою справу стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що з пояснень свідків вбачається відсутність ознак його спяніння, а також відсутність його дій щодо ухилення від огляду. Також вказує, що від огляду він не ухилявся, а поліцейські не повідомили йому порядок застосування спеціального технічного засобу, а також свідоцтво про повірку цього засобу. Зазначає, що судом не було допитано свідків, на допиті яких він наполягав. Також посилається на те, що в протоколі не вказано, у який спосіб він має пройти огляд на вимогу поліцейського. Зазначає, що пояснення свідків не можуть підтверджувати факту того, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що свідки писали пояснення не власноруч, а на бланках, одним почерком, а тому не можливо встановити, що саме зазначені в протоколі свідки писали пояснення. Вказує на відсутність підписів свідків у протоколі. Також зазначає, що в нього не було вилучено водійське посвідчення та не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Палька О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX І нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; наданими у суді першої інстанції поясненнями свідка ОСОБА_4 , який підтвердив, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння; поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими суду першої інстанції; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих під час допиту в суді першої інстанції, по справі не вбачається.

Крім того, ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, та лише після вступу до розгляду справи захисника Палька О.М. заперечував свою винуватість.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 в сукупності з іншими письмовими доказами по справі, а також наданими у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_4 , спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Також є безпідставними посилання ОСОБА_1 щодо невідповідності письмових пояснень свідків вимогам КУпАП, так як останні не містять того, з якими ознаками стану алкогольного сп`яніння перебував ОСОБА_1 та не зазначено конкретний спосіб вчинення ним протиправного діяння, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан сп`яніння та у довільній формі надають письмові пояснення щодо події, яка відбулась у їх присутності, тобто будь-яких вимог щодо шаблону чи бланку надання пояснень свідками нормами чинного законодавства не передбачено. Вказані пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи, відібрані належним чином та засвідчені особистими підписами свідків.

Всупереч доводам ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення містить підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З огляду на вказані вимоги, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надаються лише у разі надання особою, що керує транспортним засобом, згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та лише на її вимогу.

Разом з тим, ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Що ж стосується посилання на те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що судом не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на допиті яких він наполягав, слід зазначити наступне.

Як слідує з матеріалів справи суд першої інстанції неодноразово здійснював усі передбачені законом заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання для допиту, зокрема, шляхом направлення судових повісток, надання відповідних вказівок відділу поліції та постановлення ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Проте судові повістки були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, а відповідно до рапортів поліцейського СРПП №4 Тернівського ВП ПВП у Дніпропетровській області Іваненка Д. доставити у судове засідання суду першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявилось можливим, оскільки останні перебувають за межами Дніпропетровської області.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи та розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності свідків.

Інші доводи ОСОБА_1 оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот