Номер справи 220/1905/20
Номер провадження 3/220/1143/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А. за участю секретаря Сербіної І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, що надійшли з Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, інвалідність не встановлена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 р. поліцейським Юрьєвим Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 022259, згідно з яким 06.11.2020 року о 20-00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, а самеумисні дії психологічного характеру у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_2 , висловлювався на її адресу брутальною лайкою, виказував образи та погрози, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 06.11.2020 року о 20-00 год. він за місцем мешкання ОСОБА_2 , яка булла його співмешканкою, у АДРЕСА_2 , виражався грубою нецензурною лайкою в її сторону, сказав одне нецензурне слово один раз, фізичною розправою не погрожував. ОСОБА_2 розцарапала йому обличчя, він після того висловився нецензурним словом у її адресу. У протоколі про адміністративне порушення зазначав, що визнає вину та надавав пояснення письмові, вважаючи, що вони помиряться, а тому ті пояснення частково не відповідають дійсності.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 дійсно вказаної дати, часу, за місцем її проживання виказував їй претензіх, що вона не зателефонувала йому, вона почала його виганяти, він схопив її за шию, вона поцарапала йому обличчі, він почас виказувати слова нецензурної лайки, більше одного слова, потім вона викликала поліцію, щоб ОСОБА_1 покинув її будинок. Такі дії ОСОБА_1 завдали шкоди її психічному здоров`ю, вона відчувала себе ображеною.

Вислухавши пояснення особи, яґка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 022259 від 19.11.2020 р. (а.с. 3), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , викладеними на аркуші 7, щодо яких остання уточнила в судовому засіданні, що ОСОБА_1 не погрожував їй фізичною розправою.

У письмових поясненнях, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші ОСОБА_1 визнав себе винним у скоєному адміністративному правопорушенні, зазначав, що ображав свою співмешканку ОСОБА_2 (а.с. 3, 8), проте у судовому засіданні такі показання не підтвердив, зазначивши, що надавав їх, вважаючи можливим примирення із потерпілою.

Оцінюючи показання обвинуваченого, наданими в судовому засіданні, суд критично ставиться до обставин, викладених у них, а саме щодо фактичної відсутності з його боку нецензурної лайки на адресу потерпілої, посилання лише на одне образливе слово. Вказані показання спростовуються дослідженими судовими доказами у справі, тому пояснення обвинуваченого в судовому засіданні суд вважає надуманими, даними з метою уникнути відповідальність за скоєне правопорушення. При цьому письмові показання ОСОБА_1 заслуговують на увагу суду, оскільки узгоджуються з дослідженими судом доказами.

Крім того, вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні підтверджується поясненнями потерпілої, даними у судовому засіданні, які узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а тому такі пояснення суд вважає правдивими та достовірними, з урахуванням зазначення потерпілою погроз фізичного характеру з боку ОСОБА_1 .

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку. Суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для вирішення справи. Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, він підписаний порушником, його зміст відповідає положенням ст. 256 КпАП України.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

У судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт погроз порушника фізичною розправою потерпілій, таке спростовується їх поясненнями, наданими в судовому засіданні, а тому суд виключає з фабули протоколу обвинувачення ОСОБА_1 у погрозах фізичною розправою потерпілій, протее вказане на кваліфікацію дій ОСОБА_1 не впливає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, який не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин,

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді громадських робот, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, ч. 1 ст. 173-2 КпАП України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді громадських робот на строк 30 (тридцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави на розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач