Справа № 204/2534/20
Провадження № 3/204/1603/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №434445 від 10.04.2020 року, 30 березня 2020 року о 19:00 год. громадянка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала конфлікт з тестем, висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала виселити його з квартири, чим вчинила домашнє насильство в сім`ї. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 провину не визнала та пояснила суду, що відомості зазначені в протоколі не відповідають дійсності.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Собко С.Ю. зазначив суду, що ОСОБА_2 жодних дій, націлених на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 не здійснювала. Так, свідчення потерпілого ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 завдає йому удари по тілу, не мають ніяких доказів. Крім того, зазначена потерпілим підстава конфлікту є нелогічною, оскільки ОСОБА_2 ніколи не брала у борг кошти від ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, адвокат просив закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що написав заяву до РВ з приводу того, що мене виселяють з квартири, можуть оскорбити, вдарити, а потім викликають поліцію, зазначив, що все це, через квартиру, 1/3 частини яка належить йому. В квартирі три кімнати, всі члени його родини мешкають у різних кімнатах.

Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що вона проживає в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом з бувшим чоловіком ОСОБА_3 , сином, невісткою ОСОБА_2 . Її бувший чоловік зловживає спиртні напої, внаслідок чого виникають сварки та скандали, коли вони викликали поліцію, ОСОБА_3 збирається з квартири та уходить. 30.03.2020 біля 19:00 години прийшли поліцейські та сказали, що зараз складуть матеріали та передадуть дільничному інспектору; вона разом з невісткою та онуком о 19:00 були дома, будь-якого конфлікту в цей час не було, як і не було дома ОСОБА_3 .

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, потерпілого, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 2 КУпАП, наведено наступні докази, які досліджені судом в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №434445 від 10.04.2020 року (арк.с.2); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2020 року прийняте від громадянина ОСОБА_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 30.03.2020 року близько 19:00 год. виражалась у його сторону нецензурною лайкою та погрожувала виселити з квартири за адресою: АДРЕСА_2 (арк.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 31 березня 2020 року відповідно до яких 30.03.2020 року близько 19:00 год. ОСОБА_2 , яка є невісткою ОСОБА_3 , виражалась у його сторону нецензурною лайкою з погрозами вижити його з квартири, так як їй потрібна його кімната. Періодично ОСОБА_3 потерпає від спричиненого ОСОБА_2 фізичного болю. Крім того, ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1000 гривень та не збирається повертати (арк.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (арк.с.4)

Однак, вказані докази не можуть бути визнані достовірними та достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є суперечливими та неузгодженими між собою.

Так, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом у справі. Заява ОСОБА_3 про вчинене правопорушення не може бути прийнята судом, як доказ вчиненого правопорушення, так як не містить відомостей, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у діях ОСОБА_2 .

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд приймає до уваги той факт, що показання свідка ОСОБА_4 повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 , та не підтверджують обставин, зокрема, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що саме 30 березня 2020 року о 19:00 год. громадянка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала конфлікт з тестем, висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала виселити його з квартири, чим вчинила домашнє насильство в сім`ї, оскільки саме в цей день і саме о цій годині, будь-якого конфлікту з тестем не було, як і не було висловлювань нецензурної лайки та погроз виселення з квартири. Зазначені посилання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд відкидає пояснення потерпілого ОСОБА_3 з приводу того, що саме 30 березня 2020 року о 19:00 год. громадянка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала конфлікт з ним, висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала виселити його з квартири, чим вчинила домашнє насильство в сім`ї, оскільки такі пояснення нічим не підтверджуються та спростовуються іншими доказами, наведеними вище.

Одночасно, суд зауважує, що інші посилання потерпілого ОСОБА_3 на виселення його з квартири, судом не приймаються до уваги, оскільки не є предметом розгляду у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в справі відсутні докази вчинення особою правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.173-2, 213, 221, п.1 ст.247, 248, 249, 252, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Н.В.Токар