Провадження № 3/331/1385/2020
Справа № 331/3389/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка тимчасово не працює, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 177-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із матеріалів, що надійшли на адресу суду, відповідно до протоколу № 47 від 01.09.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 вчинила порушення, а саме здійснювала реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв з пластикових пляшок, тобто порушила ч. 2 ст. 177-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи містяться повідомлення про отримання ОСОБА_1 судових повісток на судові засідання, призначені на 02.10.2020 та на 26.10.2020 рік. У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про слухання справи судом.

Крім того, відомості про час розгляду справи оприлюднені на офіційному сайті Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, який є загальнодоступним. При цьому, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення стосовно неї. Так, ОСОБА_1 була обізнана щодо вищевказаної події, їй було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення їй висувається обвинувачення, тому, зважаючи на це, вона мала реальну можливість та нагоду хоча б поцікавитись про стан та перебіг справи щодо неї або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. За таких обставин вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не виконує процесуального обов`язку щодо своєчасної явки до суду за викликом, не повідомляє про причини неявки, клопотань по відкладення розгляду справи із зазначенням причин неможливості розгляду справи не надає, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність та належність суб`єкта даного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення». для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.

Як зауважив Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ у справах «Коробов проти України» від 21.07.2011 та «Кобець проти України» від 14.02.2008). Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Частина друга статті 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само обладнання для їх вироблення

Таким чином, для визнання особи винуватою у вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, посадова особа, яка склала протокол , повинна додати до нього докази, які свідчать про те, що особа проводила саме реалізацію продукції.

Суд звертає увагу, що реалізація, у розумінні чинного цивільного та господарського законодавства це укладання договорів купівлі-продажу. Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є продавцем фальсифікованих алкогольних напоїв.

Згідно норми статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До матеріалів справи посадовою особою УОРД ГУ ДФС у Запорізькій області не додано жодних доказів, які б свідчили про реалізацію продукції ОСОБА_1 . Додана до матеріалів справи фотографія на якій зображена особа жіночої статі, пляшка іщ рідиною прозорого кольору та дві банкноти номіналом одна гривня, не може вважатися доказом продажу фальсифікованих алкогольних напоїв з огляду на наступне. Із жодних доданих до протоколу письмових доказів суд не має можливості встановити особу жінки, яка зображена на фотознімку. Крім того, фотознімок не може підтверджувати факт реалізації, оскільки на ньому зафіксовано лише місцезнаходження пляшки із невідомою рідиною

Більш того, диспозиція частини першої статті 177-2 КУпАП передбачає також спеціальний предмет вчинення правопорушення а саме фальсифікований алкоголь. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що вилучені у ОСОБА_1 об`єкти є фальсифікованими алкогольними напоями. Також не містять матеріали справи і жодних доказів того, що вилучені об`єкти є алкогольними напоями.

Судом у якості доказу винуватості особи не беруться до уваги пояснення ОСОБА_1 , які додані до протоколу, з огляду на те, що суд не має можливості перевірити чи дійсно вони надані особою, щодо якої вирішується питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, чи роз`яснено їй право не свідчити проти себе, передбачене статтею 63 Конституції України.

Дії, які зазначені в протоколі не підтверджуються ні свідками, ні понятими, ні даними технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, інші документи, які б вказували на обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутній акт вилучення речей які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 177-2 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 177-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.М. Кольц