Справа № 219/7609/20
Провадження № 3/219/2825/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 грудня 2020 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Давидовська Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Бахмутського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ який засвідчує особу паспорт серії НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 ), який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

14 серпня 2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №235306 від 26 липня 2020 року, ОСОБА_1 , 25 липня 2020 року о 23 годині 05 хвилин в м. Бахмут по пров. Первомайському, біля залізничного переїзду, керував автомобілем марки FIAT н/з НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, запах алкоголю з порожнини роту), від продуття алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законному порядку ухилився шляхом відмови у присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Представник правопорушника адвокат Топчийов Є.В. у судовому засіданні вважав, що відсутній склад адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , оскільки належних доказів до матеріалів справи не надано. Натомість ОСОБА_1 звертався до лікарні з приводу його побиття та нанесення йому травм спеціальними засобами захисту (газовим балончиком). Окрім того зазначив, що поліцейськими на місці зупинки не було запропоновано продути алкотестер «Драгер» та пройти огляд у медичному закладі.

Свідок ОСОБА_2 , який був присутній при складенні адміністративного протоколу в якості понятого, у судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно поліцейськими на місці зупинки ОСОБА_1 не було запропоновано продути алкотестер «Драгер» та на запитання поліцейського з пропозицією пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово відповідав ствердно.

У судовому засіданні оглянутий диск із відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з яких убачається, що на ньому відсутня будь-яка інформація щодо процедури складення адміністративного протоколу за даним провадженням відносно ОСОБА_1 , а також фіксація факту того, що поліцейськими на місці зупинки було запропоновано продути алкотестер «Драгер» та пройти огляд у медичному закладі та відмову ОСОБА_1 від продуття та його проходження огляду.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів, відеозапису, показань свідка, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла своє підтвердження з огляду на таке.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3. ПДР, що кореспондується з п. 1.9 ПДР, на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п.п. 2.5 ПДР визначено, що водій на вимогу працівника міліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків та тільки в разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні положення містить п.7 Розділу І, п.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було запропоновано поліцейським у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відсутні докази відмови останнього від проходження такого огляду на місці зупинки.

Більш того, за поясненнями представника правопорушника адвоката Топчийова Є.В. та показаннями свідка ОСОБА_2 такий огляд не був запропонований працівниками поліції і свідки не залучались, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського.

У постанові Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року у справі № 219/7525/20 суд також дійшов висновку, що поліцейські не скористалися своїм правом і не здійснили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не відсторонили його від керування автомобілем, не запропонували йому пройти медогляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у судовому засіданні за результатами дослідження усіх доказів не було доведено порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР та вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП, що згідно положень п. 1 ст. 247 КпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ч.1 ст. 130, статтями 247, 268, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає чинності після закінчення десятиденного терміну з моменту її винесення, якщо її не було оскаржено в цей термін через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Донецького апеляційного суду.

Суддя Т. В.Давидовська