Справа 573/317/20
Номер провадження 3/573/168/20
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

15 лютого 2020 року о 22 годині 25 хвилин, по вул. Ломоносова в м. Білопілля Сумської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2108, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідка. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200 грн.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, не з`явився без повідомлення причин. Згідно з наявними у матеріалах справи поясненнями, останній свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими та перевіреними судом письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №145025 від 15 лютого 2020 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, результатом проходження тесту №88 на алкоголь від 15 лютого 2020 року, згідно з якими у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба алкоголю 0,27 проміле, а також постановою Білопільського районного суду від 27 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При визначенні виду та міри стягнення суд, на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, що тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, те, що санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, та приходить до висновку, що стягнення у виді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

При визначенні наявності підстав для одночасного з накладенням штрафу позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає.

Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, враховуючи, що Лиманський права керування транспортними засобами не має та відповідне посвідчення не отримував, суд не вбачає підстав для застосування до останнього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: