Номер провадження: 33/813/1012/20
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Попкової І.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2019 року близько 23 год. 55 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Чорноморського козацтва 16 в м. Одесі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло; порушення мови, координація рухів не відповідає обстановці). На вимогу працівника патрульної поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року № 1306 за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 окремо від апеляційної скарги подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначив, що він ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови лише 15 липня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що висновок суду першої інстанції щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було зроблено лише на підставі пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які навіть не були присутні під час розгляду справи в суді, та не могли підтвердити власні свідчення. В поясненнях констатується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак не вказуються, які саме його дії наштовхнули свідків на подібні висновки, адже прямої, усної або письмової відмови не було, а відео-запис події з нагрудної камери працівника поліції у матеріалах справи відсутній.

ОСОБА_2 наголошував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки наполягав на його проходженні на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, однак у зв`язку з їх відсутністю працівниками поліції було відмовлено в проходженні такого огляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Попкової І.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №160601, з фабули якого вбачається, що 11 вересня 2019 року близько 23 год. 55 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Чорноморського козацтва 16 в м. Одесі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло; порушення мови, координація рухів не відповідає обстановці). На вимогу працівника патрульної поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , проте в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» він зазначив, що не згоден з протоколом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання пояснень вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, захисник Попкова І.Г. не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на такі основоположні принципи судочинства, як змагальність та диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 , в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому, ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду без будь-якого тиску з боку поліцейських.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 була додана копія звіту про його тестування громадянина на встановлення факту вживання психоактивних речовин за допомогою імунохроматографічного аналізу (а.с.29).

Згідно висновку за результатами лабораторних досліджень слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі ОСОБА_5 виявлено не було.

Апеляційний суд визнає вказану копію звіту недопустимим доказом у справі, оскільки вона не завірена належним чином та стороною захисту в судовому засіданні не було надано оригіналу звіту.

Крім того, апеляційний суд ставить під сумнів достовірність результатів медичного огляду, який ОСОБА_1 пройшов за власної ініціативи, оскільки він був проведений без присутності поліцейських.

Пунктом 7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103, обов`язок направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я покладається на поліцейського.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Апеляційний суд зазначає, що водій ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності на за фактом керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд зазначає, що надана стороною захисту копія звіту про тестування громадянина ОСОБА_6 на встановлення факту вживання психоактивних речовин не має жодного доказового значення у даній справі, оскільки не стосується предмету доказування.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Шаповалова В.А. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко