Провадження №3/428/47/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гамова В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 14.047.2009 року, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, посвідчення водія НОМЕР_2 від 20.10.2016 року, який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142055 від 16.12.2019 року, 10 листопада 2019 року о 03 годині 05 хвилин в м.Сєвєродонецьку поблизу буд. 8 по вулиці Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 1044. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку лікарем-наркологом за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, 54ж.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . 10 листопада 2019 року вночі він рухався на автомобілі марки RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_4 в м. Сєвєродонецьку і був зупинений екіпажем патрульної поліції з невідомої причини. Він вийшов з автомобіля і йому сказали дути в прилад Драгер, але він відмовився. Після чого йому було запропоновано проїхати до лікарні м. Сєвєродонецька для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Він сів у свій автомобіль, переїхав на узбіччя, зачинив його, після чого вони поїхали у лікарню. Однак у лікарні м. Сєвєродонецька він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бо йому знов запропонували це зробити за допомогою приладу Драгер. Тоді вони поїхали до лікарні в м. Лисичанську, де він здав біологічні зразки у колби. Після двадцяти хвилинного очікування, поліцейські сказали, що він вільний, бо в них немає часу. Поліцейські сказали, що результат буде відомий через 10 днів. З м. Лисичанська на таксі він дістався міста, де залишив автомобіль в м. Сєвєродонецьку і поїхав в смт. Новоайдар Луганської області. Зранку того ж дня о 09-00 годині його знов зупинили співробітники поліції у Новоайдарі, повідомивши про якийсь рейд, викликали ВСП. На місці зупинки він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який показав 0. Після чого йому запропонували здати аналіз, на що він погодився. У лікарні смт. Новоайдар Луганської області він здав аналіз, результат якого також був негативний. 16 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області він рухався на автомобілі і в районі Автовокзалу він був зупинений працівниками поліції з причини того, що не було видно заднього номерного знаку та не працював лівий стоп-сигнал. Співробітник поліції став говорити, що він ховається, що є висновок про те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 10.11.2019 року і склав протокол про адміністративне правопорушення.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Гамов В.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, надав суду письмові зауваження, які долучені до справи. У письмових зауваженнях вказав, що адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 складено з грубими порушеннями діючого законодавства, а саме: ОСОБА_1 не повідомлено про його права; не роз`яснено правові наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та медичного огляду; не роз`яснено та не зазначено у протоколі з якими ознаками співробітник поліції встановив наявність алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та необхідність проходження медичного огляду; в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд. Крім того, співробітник поліції дозволив ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль після того, як вони вирішили їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з ОСОБА_1 не були залучені поняті. Також долучив до матеріалів справи протокол № 265 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.11.2019 року про проходження ОСОБА_1 , згідно якого огляд проведено 10 листопада 2019 року о 10-00 годині та зроблено висновок, що ОСОБА_1 тверезий, наркотичного сп`яніння не виявлено.
У судовому засіданні інспектор взводу 2 роти 4 УПП в Луганській області Артюхов К.О. пояснив, що 10 листопада 2019 року його колеги прибули на виклик домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_2 , де був ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП не складали, розійшлись миролюбно. Поліцейські сіли в службовий автомобіль, і не встигнувши поїхати, побачили, як ОСОБА_1 вийшов на вулицю і сів в автомобіль RENAULT DUSTER, після чого вони повідомили про це його напарнику ОСОБА_2 . Вони виїхали за вказаною адресою і рухаючись по вул. Танкістів, побачили RENAULT DUSTER і зупинили його. За кермом автомобіля був ОСОБА_1 і з ним була жінка. Вони впевнились, що у ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що він відмовився, запропонували їхати в медичний заклад. Спочатку поїхали до лікарні в м. Сєвєродонецьку по вул. Єгорова. Чому ОСОБА_1 не пройшов огляд в лікарні м. Сєвєродонецька, не пам`ятає, після чого поїхали в ЛОНД в м. Лисичанську. В ЛОНД ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер і здав аналіз сечі. Висновок був виготовлений через 10 днів, про що йому по телефону повідомили з лікарні. Після чого він неодноразово телефонував ОСОБА_1 і повідомив, що висновок готовий і його необхідно забрати. Однак, ОСОБА_1 усіляко уникав і не забирав висновок. Через деякий час він забрав висновок сам. 16 грудня 2019 року в ході патрулювання м. Сєвєродонецька, за порушення ПДР України ним був зупинений автомобіль, за кермом якого виявився ОСОБА_1 . Після чого на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом, який відбувся 10.11.2019 року.
Суд, вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гамова В.В., пояснення поліцейського батальйону УПП в Луганській області, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.
Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.
Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП і мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.
Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.
Протокол про адміністративне правопорушення це комплексне джерело доказової інформації. Однак, він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.
Статтею 256 КУпАП закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги.
Слід зазначити, що вищевказаний протокол був складений лише 16 грудня 2019 року, тоді як сама подія, згідно матеріалів провадження, відбулася 10 листопада 2019 року, що є порушенням норми ч. 2 ст. 254 КУпАП України, так як протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до вставленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Пункт 3 вказаної інструкції передбачає ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 4 визначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однією чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 6 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 7 зазначеної інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту ч. 3 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у закладах охорони здоров`я проводиться у разі їх відмови від проведення огляду працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами.
На виконання вимог п. 2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2001 року № 185, до протоколу залучаються матеріали, які підтверджують факт здійснення адміністративного правопорушення (рапорту посадовців, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення та ін.).
Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно». Тобто відеофіксація повинна розпочинатися з моменту початку зупинення автомобілю працівниками поліція та повинен бути зафіксований факт керування особою транспортним засобом.
До протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2019 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1044 складеному о 03-45 год. 10.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 10.11.2019 року о 03-45 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Однак, з копії паспорту громадянина України, доданої до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, вказаний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2019 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1044, судом не може бути прийнято в якості допустимого та належного доказу провини ОСОБА_1 , оскільки є розбіжності у анкетних даних, а саме у році народження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не дозволяє суду вірно ідентифікувати особу, стосовно якої був складений висновок.
Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
В даному випадку, в порушення вимог ст. 266 КУпАП в матеріалах справи відсутні дані стосовно того, що працівники поліції відсторонили водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, або вжили будь-які заходи щодо цього.
Навпаки, з відеозапису, що міститься на диску для систем лазерного зчитування з маркіруванням «DVD-R» (дата створення 10.11.2019 року), який було досліджено в ході судового засідання, а саме з відеофайлу , вбачається, що після виявлення у ОСОБА_1 співробітником поліції ознаків алкогольного сп`яніння і його погодження пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, останньому запропоновано зачинити автомобіль та проїхати у медичний заклад, на що ОСОБА_1 спросив у співробітника поліції, чи можна убрати автомобіль на узбіччя, тобто від`їхати, і співробітник поліції дозволив ОСОБА_1 це зробити.
Також, в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу.
Таким чином, судом виявленні суттєві порушення порядку складання адміністративного протоколу працівниками поліції та встановлені при розгляді даної адміністративної справи обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не підтверджені достатніми доказами.
Інших доказів щодо провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:
1) забезпечення публічної безпеки і порядку;
2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3) протидії злочинності;
4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з вимогами ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Матеріали справи не містять доказів того, що 10 листопада 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд не бере до уваги протокол № 265 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.11.2019 року про проходження ОСОБА_1 , згідно якого огляд проведено 10 листопада 2019 року о 10-00 годині та зроблено висновок, що ОСОБА_1 тверезий, наркотичного сп`яніння не виявлено, долучений до матеріалів справи представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокатом Гамовим В.В., як відсутність провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд проведено 10 листопада 2019 року о 10-00 год., тобто після спливу двох годин, що передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП.
Аналіз зібраних у справі доказів не підтверджує обставини, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 142055 від 16.12.2019 р. про те, що 10 листопада 2019 року о 03 годині 05 хвилин в м.Сєвєродонецьку поблизу буд. 8 по вулиці Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 36, 247, 268, 278, 130 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. В. Бойко