КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Кудрявцева О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кудрявцева О.В. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суд визнав доведеним, що 04.11.2019 року о 17 год. 45 хв. на просп. Броварському, 11/1 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Кудрявцев О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2019 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки всупереч вимог ст. 245 КУпАП та п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, суддя застосував спрощений підхід до розгляду даної справи, неповно з`ясував усі фактичні обставини, надав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому зазначає, що приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя, крім іншого, послався на відеозапис з місця події, однак в судовому засіданні даний відеозапис не переглядався, а заявлене захисником клопотання про його дослідження судом не розглядалось. Тобто, на думку апелянта, в цій частині суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та безпідставно послався у постанові на вказаний відеозапис, як доказ вини ОСОБА_1 .

Також вказує, що показання свідка ОСОБА_2 надані ним в судовому засіданні не узгоджуються з його письмовими поясненнями, які він надавав інспектору поліції на місці події, і судом невірно відображені його показання в оскаржуваній постанові, оскільки під час судового розгляду останній зазначав, що поліцейський не роз`яснив йому, що він має робити, тому йому здалося, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на «Драгері». Крім того, наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконані на заздалегідь заготовлених бланках з пустими полями для заповнення анкетних даних та підписів свідків й особи, що відібрала ці пояснення. Тобто, ці письмові пояснення не містять власних, вільних пояснень свідків, а навпаки повністю заповнені поліцейським, що викликає сумнів у своїй достовірності.

Крім цього, судом неповно відображено в постанові пояснення самого ОСОБА_1 , який зазначав, що причиною приїзду поліції на місце події стала дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та мікроавтобуса «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 . Однак, якби ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, навряд чи він би сам викликав поліцію.

Також апелянт посилається на порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103). Так, згідно п.6 даного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. І лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу і що саме в закладі охорони здоров`я він відмовився від проходження огляду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кудрявцева О.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Кудрявцева О.В., виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги свого захисника та пояснив, що 04.11.2019 року о 17 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по Броварському проспекту в м. Києві та в районі станції метро «Лісова» потрапив у ДТП з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим, для оформлення даної дорожньо-транспортної пригоди він викликав екіпаж патрульної поліції. Прибувши на місце події, працівники поліції вели себе зухвало, ображали його та після словесної перепалки почали звинувачувати, що він начебто перебуває в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим висунули вимогу пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

При цьому стверджував, що взагалі не вживає жодних наркотичних речовин, а працівники поліції діяли безпідставно та упереджено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.11.2019 року серії ДПР18 №361106, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2); письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3), а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 4), які підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не вживає наркотичних засобів та перебував у тверезому стані під час спілкування з працівниками поліції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, що також об`єктивно підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає ч.2 ст. 266 КУпАП, а одразу висунули вимогу про проведення огляду ОСОБА_1 у лікаря-нарколога, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за приписами пункту 1 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього Розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення наявності чи відсутності такого стану. Крім того, пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції встановлено імперативну вимогу на обов`язковість проведення лабораторних досліджень у випадку виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння чи перебування під дією психотропної речовини.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і посилання захисника на відсутність в матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 4), водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України від 09.11.2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час розгляду даної справи суд першої інстанції не досліджував в судовому засіданні наявний у справі відеозапис та неповно виклав пояснення свідка ОСОБА_2 не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За викладеним, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кудрявцева О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/107/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий в І інстанції - Бабайлова Л.М.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.