Справа № 442/473/20 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 33/811/315/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року,

встановив :

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.02.2020,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 08.01.2020 року о 21 год 00 хв в м.Борислав на вул.Франка, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність, ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Іваночко А.П. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що висновок викладений в постанові суду базується на неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, через неповне з`ясування обставин справи, які мають значення та не були доведені в суді першої інстанції .

Свої вимоги мотивує тим, що у протоколі зазначено лише одного свідка, а не двох, які передбачені Інструкцією, тобто поліцейськими порушені вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку оформлення протоколу. Зазначає, що від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, однак вимагав проведення такого огляду з дотриманням всіх вимог законодавства. Таку позицію зафіксовано у рішенні Верховного суду у справі № 686/11314/19 від 15.03.2019.

Апелянт покликається, що зазначені в протоколі дії про те, що водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водія відмовився у встановленому законом порядку не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того апелянт звертає увагу на розбіжності вказані про місце зупинки зазначені в протоколові та в поясненнях свідка, де вказані різні вулиці. Копію протоколу водію після оформлення вручено не було. Пояснення свідка написані різними ручками, на допит в суд першої інстанції свідок не з`явився та не підтвердив, що був на місці складення протоколу під час його зупинки працівниками поліції. Про це наголошувалось в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки наявним відеозаписам з камер спостереження, тим більше поліцейські в протоколі не вказали про наявність відеозапису, тобто такий відеозапис не можна вважати доказом по справі, тим більше, що там не записано всі події підряд, а вирвані з контексту.

Крім того, апелянт подав клопотання про призначення судової технічної експертизи протоколу та відеозапису.

Апелянт ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, однак не прибув і клопотання про відкладення не подавав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ОБ № 029233 від 08.01.2020 складений о 21:10 год., який ОСОБА_1 відмовився підписувати підписав у присутності свідка, від пояснень відмовився, відповідно протокол йому вручений не був (а.с.);

- пояснення свідка ОСОБА_2 , який дав пояснення про те, що поліцейський запросив його бути присутнім при продуванні приладу «Драгер», однак водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки ТЗ пройти тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» і відмовився їхати у медичний заклад для огляду (а.с.5);

- ксерокопія постанови серії БАА № 739082 від 08.01.2020 складений о 21:00 год. про адміністративне правопорушення , за ч.1 ст. 122 КУпАП через виїзд на зустрічну смугу(а.с.6);

- диск відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а.с.7).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст. 33 КУпАП.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння здійснювалось у присутність тільки одного свідка відповідає дійсності, але не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на алкогольне сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою спец.приладу «Драгер» та відмови від проходження такого огляду в медичному закладі. Даний факт підтверджується відеозаписом з нагрудних камер, які записані на диску та долучені до справи про що є запис в протоколі (а.с.1).

Крім того порушення ОСОБА_3 . ПДР підтверджується і записом у протоколі про те, що від керування ТЗ ОСОБА_3 був відсторонений і автомобіль передано гр. ОСОБА_4 (а.с.2).

У суді першої інстанції права ОСОБА_1 представляв та захищав адвокат ОСОБА_5 , крім того в його присутності був допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_6 , який складав протокол. В суді першої інстанції питання про не безперервний відеозапис та написання протоколу різними ручками, були з`ясовані. Крім того свідок показав, що копію протоколу ОСОБА_1 було скеровано поштою. Щодо допиту іншого свідка адвокат таке клопотання зняв.

Таким чином при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена