КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/2401/19Головуючий у І інстанції: Левицька Т.В.
Провадження №33/824/752/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лебедєва В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді захисник Лебедєв В.В. в інтересах ОСОБА_1 05 січня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, а судове засідання відбулося без його участі. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, про неї останній дізнався лише після того, як його адвокат 16 грудня 2019 року ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта та його захисника, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 11 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Отримавши копію протоколу, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що судовий розгляд відбудеться за його викликом у Шевченківському районному суді міста Києва.

На вказану ним у протоколі адресу місця проживання судом направлялася повістка про виклик, однак адресатом отримана не була та повернулася у зв`язку із закінченням строку зберігання, а справа була розглянута у відсутності ОСОБА_1 .

Незважаючи на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови отримав його захисник 16 грудня 2019 року, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності має відбутися судовий розгляд, мав змогу в значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження. Однак, апеляційна скарга була подана майже через рік після винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 р. заява №3236/03).

За встановлених судом обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку захиснику необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лебедєва Володимира Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз