Справа № 759/1677/20 Головуючий у суді І інстанції Скорін А.В.
Провадження № 33/824/2214/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю захисника Ступака С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.03.2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 01.12.2019 року, приблизно о 20 годині 47 хвилин, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві на перехресті Гостомельське шоссе - вул. Міська, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки, не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом- автомобілем марки «МАН»державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 12.03.2020 року провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, а саме, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена поза передбаченими ст. 38 КУпАП строками. Окрім того зазначає, що висновок автотехнічного дослідження, на якому базується оскаржувана постанова, не може бути доказом по справі, оскільки при його складанні експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку. Окрім того, до самого автотехнічного дослідження потрібно відноситися критично, так як експертом надавалась оцінка діям ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР, хоча в його діях вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДР. Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення недопустимо була встановлена його вина. Зазначає, що судом не було допитано працівників патрульної поліції, присутніх під час складання протоколу огляду місця події.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього розглянута без його участі, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 14.05.2020 року.

Заслухавши думку захисника Ступака С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, диск із відеозаписом та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства було дотримано.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 255997, 01 грудня 2019 року о 20 годині 47 хвилин, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві на перехресті Гостомельське шосе - вул. Мінська, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки, не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 /а.с. 1/.

Зазначений протокол щодо ОСОБА_1 було складено за порушення ним вимог п. 12.1, п. 12.3 ПДР України.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В судовому засіданні захисник Ступак С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 пояснив, що 01 грудня 2019 року ОСОБА_1 рухався зі сторони м. Гостомель в напрямку вул. Газопровідній, що в м. Києві. На перехресті, перед автомобілем ОСОБА_1 виїхала вантажівка «МАН», не надавши останньому перевагу в русі, внаслідок чого сталася ДТП.

Вказані пояснення повністю узгоджуються із висновком № 22/20 експертного автотехнічного дослідження від 06 березня 2020 року, з якого вбачається, що водій автомобіля «МАН» ОСОБА_2 виїхав на перехрестя повертаючи ліворуч та не надав дороги автомобілю «Хюндай», під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, а тому в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, причиною виникнення ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «МАН» ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України. В діях водія автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей ПДР України не вбачається.

Крім того, вказані обставини повністю підтверджуються і протоколом огляду місця ДТП та локалізацією видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП, відповідно до яких у автомобіля «МАН» деформовано передній бампер, обидві передні блок-фари, решітку радіатора, радіатор, обидва передні крила, пластикове облицювання на передній правій та лівій частинах; у автомобіля «Хюндай» деформовано передній бампер, решітку радіатора, радіатор, кришку капоту, обидві передні блок-фари, переднє ліве крило, лобове скло зліва, переднє ліве колесо, передня ліва стійка, передні ліві двері, ліве дзеркало заднього виду /а.с. 14-18/.

Посилання апелянта на те, що висновок автотехнічного дослідження, на якому базується оскаржувана постанова, не може бути доказом по справі, оскільки при його складанні експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку - не заслуговують на увагу.

Так, згідно висновку № 22/20 експертного автотехнічного дослідження від 06 березня 2020 року, складеного судовим експертом Скороходом К.М. вбачається, що останній зі ст.384 та ст. 385 КК України обізнаний, а тому доводи апеляційної скарги, в цій частині, є надуманими /а.с. 34-37/.

Твердження апелянта про те, що експертом надавалась оцінка діям ОСОБА_1 тільки вимогам п. 12.3 ПДР, хоча в його діях вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДР. не відповідають матеріалам справи, оскільки із вказаного висновку встановлено, що вимоги п. 12.1 ПДР не мають відношення до дій водія автомобіля «Хюндай» під керуванням ОСОБА_1 , а відтак в його діях відсутні невідповідності вимогам вказаних пунктів /а.с. 34-37/.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було допитано працівників патрульної поліції, присутніх під час складання протоколу огляду місця події, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки матеріали справи не містять жодного клопотання про виклик працівників патрульної поліції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, то вони є слушними, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду міста Києвавід 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон