ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9300/20
провадження № 3/753/4499/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року приблизно о 00 год. 00 хв. по вул. Дніпровська Набережна в м. Києві, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW 735i» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах з порожнини рота, нечітке мовлення. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у скоєнні вищезазначеного правопорушення не визнала та суду пояснила, що 17.05.2020 року приблизно о 22.00 год. - 23.00 год вона зі своєю сестрою ОСОБА_2 та її чоловіком - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 приїхали на автозаправку WOG, що ао вул. Дніпровська Набережна, 17е, випити каву. Близько 00.00 год, у той час коли вона із сестрою стояла біля автомобіля «BMW 735i», до них підїхав автомобіль патрульної поліції. Не повідомивши причину перевірки транспортного засобу, працівники поліції почали вимагати документи на транспортний засіб та стверджувати, що вона є водієм сказаного автомобіля та вимагати її документи. Не зважаючи на твердження, що вона не керувала автомобілем, працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак вона відмовилась, оскільки не була водієм, а стояла поруч з транспортним засобом. Після чого на неї були складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Стверджувала, що протокол про адміністративне правопорушення є незаконним з тих підстав, що: працівники поліції не повідомили причину перевірки транспортного засобу; до протоколу дані про її особу було встановлено не за документами, що посвідчують особу, а за системою «АРМОР»; протокол містить виправлення у даті його складання та вчиненні правопорушення; в протоколі вказані свідки, яких не було під час складання протоколу. Крім того, зазначила, що звернулась зі скаргою на дії працівників поліції, у встановленому законом порядку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 078552 від 18.05.2020 р. /а.с.1/, копію постанови серії ДП18 № 745304 від 18.05.2020 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за керування транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія /а.с.3/, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння /а.с.4/, відеозапис з нагрудних камер поліцейських /а.с.6/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилась пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України.

Обговорюючи позицію ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом, суд не може взяти до уваги такі твердження, оскільки як вбачається з відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, на запитання працівника поліції чи вона керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 відповіла «да».

Крім того, висуваючи вимогу про пред`явлення для перевірки документів на транспортний засіб та посвідчення водія повідомили, що підставою для цього слугує ДТП, однак як вбачається з відеозапису, через відсутність видимих пошкоджень водій іншого автомобіля відмовився від будь яких претензій та складання відповідного протоколу. На вимогу працівників поліції пред`явити документи, що посвідчують особу, зокрема посвідчення водія, ОСОБА_1 повідомили, що вони знаходяться у дома. Таким чином, працівники поліції були позбавлені можливості встановити її особа за документами, що посвідчують особу та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1ст. 126 КУпАП, а особу водія встановили згідно бази «Армор». Таким чином твердження ОСОБА_1 щодо безпідставності перевірки документів на транспортний засіб та встановлення особи відносно якої складено протокол є голослівними та такими, що не заслуговують на увагу.

Також не заслуговують уваги твердження ОСОБА_1 про те, що під час складання протоколу були відсутні свідки зазначені у ньому, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень свідків вбачається зазначення прізвища, імені, по батькові, рік, місяць, дата народження, а також адреси проживання свідків, що дозволяє суду дійти висновку, що вони були присутні при складанні протоколу. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 не заявила клопотання про виклик у судове засідання для допиту в якості свідків ні осіб які вказані у протоколі, ні своїх знайомих, які були свідками події та могли б підтвердити або спростувати її твердження.

Що стосується внесення виправлень у протоколі щодо дати його складання та вчинення правопорушення, суд враховує, що такі виправлення не впливають на правильність вирішення справи.

А в цілому позицію ОСОБА_1 суд визнає такою, що протирічить сукупності вищенаведених та досліджених в судовому засіданні доказів та розцінює її як намагання уникнути адміністративної відповідальності за відмову від проходження передбаченого законом огляду на стан сп`яніння при наявності ознак такого сп`яніння під час зупинення водія за керуванням транспортним засобом.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» -у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп., який також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв