Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/5794/20
номер провадження 3/215/2210/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріал, який надійшов від полку патрульної поліції в місті Кривому Розі управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №148530 від 12.10.2020р., 12.10.2020р. о 01 год. 14 хв., м. Кривий Ріг, Терніський район, вул. Івана Сірка, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 520, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків вищевказаний водій відмовився від проходження мед. огляду в закладі КЗ «КБЛПД ДОР» для встановлення стану сп`яніння. Зафіксовано б/к НОМЕР_2 .

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засідання адвокат Лушпенко Д.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 пояснив, що останній 12.10.2020р. о 01-14 год. автомобілем не керував, а лише перебував біля нього та виконував його ремонт, разом з ним біля гаражу був його брат. Проходити огляд в медичному закладі КЗ «КБЛПД ДОР», ОСОБА_1 відмовився, так як автомобілем не керував. Також просив викликати в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , для підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення день та час, а тому просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не відомі. 05.11.2020р. подав через канцелярію суду заяву про закриття адміністративної справи відносно нього, у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. А отже, суд має провести розгляд справ за відсутності особи. Безпідставне умисне затягування нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким зокрема є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а також завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема щодо своєчасного розгляду справи (ст. 245 КУпАП).

У судове засідання викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак останні в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши адвоката Лушпенка Д.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис з бодікамери працівників поліції, дослідивши надані докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачею керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, встановлення у правопорушника стану алкогольного чи іншого сп`яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічний порядок проходження огляду закріплений в ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 12.10.2020р. о 01 год. 14 хв., м. Кривий Ріг, Терніський район, вул. Івана Сірка, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 520, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків вищевказаний водій відмовився від проходження мед. огляду в закладі КЗ «КБЛПД ДОР» для встановлення стану сп`яніння.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування автомобілем BMW 520, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки даним транспортним засобом 12.10.2020р. о 01 год. 14 хв. не керував, а лише перебував біля гаражу, вказані пояснення також зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що «вимагає обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

У п.27 Постанови Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

В судовому засіданні було переглянуто відео, відзняте 12.10.2020р., однак з зазначеного відео не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 520, державний номерний знак НОМЕР_1 . На відео зафіксовано лише рух автомобіля, однак хто виходить за керма автомобіля не зафіксовано. В подальшому на відео зафіксовано спілкування інспектора патрульної поліції з ОСОБА_1 та те як інспектор пропонує ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вказано, що 12.10.2020р. вони були залучені в якості свідків в тому, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. Однак, чи керував ОСОБА_1 автомобілем у поясненнях не зазначено.

Окрім того, свідки ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , викликалися у судове засідання, однак останні до суду не з`явилися, а тому суд не приймає до уваги письмові пояснення останніх, які містяться в матеріалах справи, оскільки останні повинні бути допитані в судовому засіданні для підтвердження наданих пояснень, та для спростування чи підтвердження обставин викладених захисником Прокопенка С.М. у судовому засіданні.

Також, в якості доказу суду надано рапорт інспектора патрульної поліції, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року, у справі №524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом наявності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є лише протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів винуватості останнього суду не надано.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що об`єктивними доказами у встановленому законом порядку може бути отримання показань від свідків або відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває з ознаками або в стані наркотичного сп`яніння.

З огляду на вищевикладене, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, будь-яких доказів винуватості останнього суду не надано.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 12.10.2020 р. о 01:14 год. в м. Кривому Розі по вул. Івана Сірка, 4 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Перебування біля чи в транспортному засобі не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: