Справа № 404/1823/20
Номер провадження 3/404/1045/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 30.01.2020 року, 10.02.2020 року, 20.02.2020 року, 28.02.2020 року в приміщенні ЗОШ №32 м. Кропивницького малолітній ОСОБА_2 , 2009 р.н., систематично вчиняє булінг відносно своїх однокласників, а саме: цькує їх, ображає та б`є, так як дитина не досягла віку з якого настає адміністративна відповідальність, відповідає мама, чим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що її син не вчиняв булінгу, а складання протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане із конфліктними стосунками, які склалися між нею, класним керівником та адміністрацією школи. Вказує, що її син дійсно у школі потрапляв у конфліктні ситуації, але їх не можна оцінювати як булінг.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), довідку про результати проведеної перевірки (а.с.2), копії: заяви ОСОБА_3 від 27.02.2020 року, пояснювальної ОСОБА_4 від 28.02.2019 року, доповідної записки та звернення від 17.12.2019 року, звернення, заяв, пояснень та доповідних записок (а.с.3, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 23, 30, 34), пояснювальних записок від 18.02.2019 року (а.с.16-17, 35), актом про нещасний випадок №1 від 05.03.2019 року (а.с.20), висновку по роботі практичного психолога від 05.02.2020 року (а.с.24-25), наказу №150 від 28.02.20219 року, №149 від 27.02.2019 року (а.с.26, 31), звернення, пояснювальних записок від 28.02.2019 року, від 04.03.2019 року (а.с.18-19, 27-29, 32, 33), а також копіями: пояснень ОСОБА_4 від 10.03.2020 року (а.с.36-37), паспорту і пояснень ОСОБА_1 та свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.38-41).

Також, до справи долучені копії пояснювальних записок, заяв, доповідних (а.с.4, 5, 8, 11-13), внаслідок низької та неналежної якості виготовлення яких неможливо встановити їх повний зміст, тому вони не беруться судом до уваги як достовірні та допустимі докази.

Крім всього, усі матеріли справи не містять будь-якого обґрунтування того, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише копії документів, місце знаходження оригіналів яких та особа, яка виготовляла їх копії, не відомі.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, не доведена, зважаючи на таке.

Так, положеннями ч.3 ст.173-4 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають: у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про освіту» типовими ознаками булінгу (цькування) є:

- систематичність (повторюваність) діяння;

- наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності);

- дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення та жодних доказах належно не викладено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, не зазначено які саме дії сина ОСОБА_1 підпадають під ознаки вказаного правопорушення та відповідно ці дії не кваліфіковано з посиланням на диспозицію статті. У протоколі належно не визначено в який спосіб, в який час і дні, відносно яких саме конкретно осіб (а не загальне визначення однокласників без зазначення конкретних дій) застосовано насильство ОСОБА_2 , не вказано про те, що внаслідок відповідних дій могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано час вчинення дій, які становлять склад правопорушення, а наведено лише дні їх вчинення без наведення конкретних обставини події щодо кожної події, потерпілого, способу насильства під час події, що позбавляє суд можливості підтвердити або спростувати систематичність діяння.

При цьому суд не бере до уваги докази, які отримані у 2019 року, не стосуються днів, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення та обставин, які підлягають доказуванню, згідно з твердженнями, викладеними в протоколі.

Суд враховує те, що у матеріалах справи, крім оригіналу довідки, наявні лише копії документів, обставини отримання яких не відомі. Органами поліції під час перевірки заяви ОСОБА_3 отримано лише пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які не містять конкретних обставин події, про які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а сформульовані загальними фразами. Інші пояснення (пояснювальні) подавалися не на ім`я поліцейських, останні їх перевірку не проводили, особам, які їх подавали, не роз`яснено положення ст.63 Конституції України, не встановлено хто їх відбирав, оскільки повноважність суб`єктів на їх отримання та обставини їх отримання суду не відомі, суд не може взяти їх як допустимий та достовірний доказ.

Із врахуванням раніше наведених положень законодавства у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено основних обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, які не доведено допустимими та достовірними доказами, а діяння викладене в ньому не конкретно.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи раніше викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП. Таким чином суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст.173-4 КУпАП, ст.ст.247 п.1, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло