Номер провадження: 33/813/359/20
Головуючий у першій інстанції Черевко С.П.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні її апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду першої інстанції, 02 листопада 2019 року, о 09 годині 23 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі, по вул. Тираспольске шосе, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту) від проходження медичного огляду відмовилась у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскарену постанову, а провадження у справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтувала тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 наголошувала, що не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, а поліцейські почали складати на неї протокол, коли остання відійшла з малолітньою дитиною до туалету.

Особи вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`янінням.

ОСОБА_1 наполягала на проходженні огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, проте поліцейські відмовили їй в проходженні такого огляду.

Дослідивши матеріали справи у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст.268 КУпАП та розглянув справу без її участі, тим самим позбавив її можливості надати докази своєї невинуватості.

Проте апеляційний суд визнає необґрунтованими такі доводи ОСОБА_1 .

Так, статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 достеменно знала про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 19 грудня 2019 року в Малиновському районному суді м. Одеси, що підтверджується її підписом в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення на її адресу (а.с.10).

Доводи апелянта про те, що цього дня до суду приїздив її чоловік та повідомив секретаря судового засідання про неможливість прибуття до суду ОСОБА_1 через хворобу апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

При цьому ОСОБА_1 не зверталась до суду першої інстанції з клопотанням або заявою про відкладення судового засідання на іншу дату.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 за станом свого здоров`я не мала можливості прибути в судове засідання з розгляду справи відносно неї.

Не буди надані такі документи ОСОБА_1 і під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає поважних причин неявки ОСОБА_2 у судове засідання суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без її участі, чим порушив її права, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції цієї норми права.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №151203, з фабули якого вбачається, що 02 листопада 2019 року о 09 годині 23 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі, по вул. Тираспольске шосе, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту) від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху України».

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

ОСОБА_1 відмовилась від підпису вказаного протоколу, проте в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» не зазначила будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких вказані особи були свідками того, як громадянка ОСОБА_5 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager та в медичному закладі. Крім того в поясненнях вказаних свідків зазначено, що ОСОБА_1 поводила себе неадекватно.

При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вказані свідки підписали завідомо неправдиві пояснення про її відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду.

Проте апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 мала можливість заявити клопотання про допит цих свідків під час судового розгляду справи відносно неї в суді першої інстанції, однак, як було зазначено вище, судове засідання з розгляду справи ОСОБА_1 проігнорувала без поважних причин.

Під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність показань вказаних свідків. Більш того, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені апеляційним судом.

Так, в матеріалах справи міститься рапорт інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Князєва О.В., з якого вбачається, що ним в складі екіпажу під час несення денної зміни 02 листопада 2019 року був зупинений автомобіль марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_1 за проїзд на заборонений сигнал світлофору. В ході спілкування було виявлено, що водій автомобілю ОСОБА_1 знаходиться з признаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти текст на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager на що остання погодилась, але коли прилад було доставлено на місце події, ОСОБА_1 почала вести себе неадекватно, відмовлялась від проходження огляду, взявши дитину на руки намагалась залишити місце події. В присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 їй було запропоновано ще раз пройти огляд на стан сп`яніння проте, ОСОБА_5 поводила себе неадекватно, намагалась уникнути відповіді, а тому поліцейськими було прийняте рішення скласти на неї протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1

та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 , тримаючи на руках дитину намагалася залишити місце, де було зупинено її автомобіль. Інспектори патрульної поліції тривалий час переслідували її, пропонуючи пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 запитала у інспекторів про наслідки відмови від проходження такого огляду, на що отримала відповідь, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на неї буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП, який в подальшому буде розглянутий судом. Після цього ОСОБА_1 відповіла, що не відмовляється від проходження огляду, при цьому продовжувала йти по вулиці з дитиною на руках та казала, що пройде огляд пізніше, після того, як переодягне дитину. Інспектори патрульної поліції просили ОСОБА_1 зупинитися, передати дитину чоловіку ОСОБА_1 та пройти огляд на стан сп`яніння. Проте остання не виконувала законні вимоги інспекторів.

В свою чергу чоловік ОСОБА_1 провокував поліцейських на конфлікт. При цьому інспектори патрульної поліції продовжували переслідувати ОСОБА_1 та попереджати її про те, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 не реагувала.

Лише після того, як інспектор патрульної поліції склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за ч.1 ст.130 КУпАП та почав зачитувати його вголос, остання почала вимагати провести такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Оцінюючи досліджений під час апеляційного розгляду вказаний відеозапис, як доказ у даній справі, апеляційний суд зазначає, що, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 , нібито, погодилася на проходження огляду на стан сп`яніння, проте саме своєю поведінкою на протязі тривалого проміжку часу ОСОБА_5 ухилялась від проходження такого огляду та намагалася втекти з місця події, що апеляційний суд розцінює, як відмову ОСОБА_7 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що вона залишила місце зупинки її транспортного засобу з приводу того, що їй було необхідно переодягнути дитину, оскільки вона могла це зробити безпосередньо у своєму автомобілі.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 свідомо зловживала своїми процесуальними правами, з метою затягування часу оскільки, як передбачено ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння може бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 02 листопада 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 та достатніми для визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що вона не знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується доданим до апеляційної скарги висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02 листопада 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння виявлено не було.

Так, в диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено три склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у:

-керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

-відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 , які виразились у відмові (ухиленні) від проходження огляду на стан сп`яніння, самі по собі утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того перебувала вона в стані алкогольного сп`яніння чи ні.

Що стосується негативного медичного висновку апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до пункту 9 Розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п.22 вказаної інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 була зупинена працівниками поліції о 09 годині 23 хвилини 02 листопада 2019 року.

В свою чергу огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений в медичному закладі 02 листопада 2019 року о 12 годині 20 хвилин тобто, більш ніж через дві години з моменту її зупинки поліцейськими, а тому результати такого огляду апеляційний суд визнає недійсними.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні та в апеляційній скарзі не навела будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно неї діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому апеляційний суд визнає у якості обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 наявність у неї на утриманні чотирьох малолітніх дітей та те, що раніше вона не притягувалась до адміністративної відповідальності. Проте санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає альтернативного адміністративного стягнення ніж те, що було накладено судом першої інстанції. В свою чергу апеляційний суд не вбачає підстав для визнання адміністративного правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 малозначним для звільнення її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 судом першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст.33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко