ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/495/20 Головуючий в 1-й інстанції Каретник Ю.М.
Єдиний унікальний №324/401/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Дніпровським апеляційним судом м. Кривого Рогу, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Пологівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Пологівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, до Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ОБ №062164 від 20 березня 2020 року, складений поліцейським СРПП №1 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержантом поліції Діденком О.М. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 20 березня 2020 року о 18-20 год. в м. Пологи по вул. Державна, біля буд.176, водій ОСОБА_1 керував т.з. СНЕVRОLЕТ АVЕО, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: сильно розширені зіниці не реагують на світло, підвищена рухливість, блідість. Від проходження мед. огляду па стан сп`яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водій відсторонений від керування т.з., відеозапис на бодікамеру №1. Т.З. передано ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 . п/в НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що справа була розглянута без його участі, його не було вчасно повідомлено про дату та час судового розгляду, тим самим позбавлено його права надати пояснення по справі, та як наслідок право на захист.

Вказує, що матеріали, складені відносно нього не відповідають вимогам чинного законодавства. В матеріалах справи містяться пояснення свідків у кількості чотирьох екземплярів, у двох з яких написано що він начебто мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в двох інших, що він мав ознаки наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином, не зрозуміло яке саме сп`яніння (алкогольне, наркотичне) йому інкримінували працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Матеріали справи не містили відомостей про відсторонення особи від керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутня довідка про те, чи отримував він посвідчення водія.

Пояснення працівника поліції в судовому засіданні не можуть братися до уваги, оскільки працівники поліції не можуть бути залучені в якості свідків.

В матеріалах справи не міститься належним чином завірена копія прийнятого по справі рішення, яке було винесено Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 10 квітня 2018 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутня довідка про те, чи отримував він посвідчення водія, що є грубим порушенням вимог закону.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Морозова В.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №062164 від 20 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, однак від підпису протоколу та отримання його копії відмовився (а.с.3); актом огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та направленням на огляд водія до КНП «Пологівська БЛІЛ» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2020 року (а.с.4-5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.8-9); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 20.03.2020 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що він був запрошений як понятий поліцейськими до приміщення районного відділу поліції, де у його присутності чоловік відмовився від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер» та у лікарні. Крім того, він відмовився від підписання будь-яких документів. Також він зазначив, що він не є фахівцем і тому не знає, чи були у цього чоловіка ознаки наркотичного сп`яніння, чи ні, а запаху алкоголю він від нього не чув. Сам він не бачив, чи керував ОСОБА_1 автомобілем, чи ні. Разом із ним був також ще один свідок, який прийшов дещо пізніше.

Також в якості свідка був допитаний працівник поліції ОСОБА_5 , який пояснив, що він зупинив ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що той виїхав на зустрічну смугу, об`їжджаючи перешкоду, і не ввімкнув покажчик повороту. Після зупинки останнього було з`ясовано, що він не має при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу. Крім того, він стверджував, що нічого не порушував. Під час розмови із ОСОБА_1 також було встановлено, що він має такі ознаки сп`яніння: блідість, почервоніння білків очей, тремтіння пальців рук, підвищена рухливість. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікарні. Тоді він був затриманий і для встановлення його особи доставлений до Пологівського ВП. Далі туди приїхала і мати ОСОБА_1 , яка надала його паспорт. ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані свідки були присутні як на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 , так і у Пологівському ВП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення свідків про наявність у ОСОБА_1 ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння, оскільки йому пропонували пройти огляд як на стан алкогольного, так і на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом і автомобіль було передано ОСОБА_2 , який доставив його за місцем мешкання останнього, про що відповідно було зроблено записи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №062164 від 20 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак від отримання його копії та підпису відмовився.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки незрозуміло від якого саме огляду він відмовився, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме водій ОСОБА_1 керував т.з. СНЕVRОLЕТ АVЕО, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: сильно розширені зіниці не реагують на світло, підвищена рухливість, блідість, від проходження медичного огляду па стан сп`яніння в установленому порядку відмовився у присутності двох свідків; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Більш того, посилання останнього на відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення його від керування транспортного засобу є безпідставними, оскільки саме в протоколі зазначено про відсторонення ОСОБА_1 від керування та передано транспортний засіб ОСОБА_2 . Посилання на відсутність в матеріалах справи довідки про отримання ним посвідчення водія також є безпідставними, зазначена апелянтом довідка немає ніякого відношення до вчиненого ним правопорушення.

Також є неслушними посилання ОСОБА_1 на те, що в протоколі зазначено як ознаки алкогольного, так і ознаки наркотичного сп`яніння, а тому незрозуміло у якому сп`янінні він перебував, оскільки відносно ОСОБА_1 був складений протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній був доставлений у відділ поліції через відсутність документів на транспортний засіб та страхового полісу. У відділі поліції ОСОБА_1 і відмовився від про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає. Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що показання працівника поліції, допитаного в судовому засіданні не можуть братися до уваги, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст.272 КУпАП свідком може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Тобто, свідками можуть бути і самі поліцейські, які збирали матеріали по справі про адміністративне правопорушення та були безпосередніми очевидцями усіх подій. Твердження апелянта про те, що поліцейські є «службовими особами», апеляційний суд вважає хибними, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, якими є, у тому числі і показання свідків. При цьому, працівник поліції, який був безпосередньо допитаний судом, був попереджений про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, так само може бути свідком, за відсутності конкретних даних у їх явній упередженості.

Доводи апелянта про те, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень свідків.

Окремо слід зазначити, що суд першої інстанції за клопотанням сторони захисту допитав в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 та намагався забезпечити явку свідка ОСОБА_4 , який неодноразово викликався у судове засідання для дачі пояснень, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення, однак останній в судове засідання не з`явився.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 19 червня 2020 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явився. Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні, але останній не скористався своїм правом та ухилявся від участі шляхом подачі клопотань про перенесення розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_1 неодноразово належним чином викликався в судове засідання, а отже суд мав достатні підстави розглядати справу без його участі. Більш того, справа була розглянута за участю адвоката Морозова В.Ю., який за договором представляв інтереси ОСОБА_1 в суді.

До того ж, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і апелянт скористався своїм правом та надав пояснення в суді апеляційної інстанції.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Пологівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 324/401/20