Справа № 428/7586/20-п
Провадження № 3/408/1903/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши матеріал Управління патрульної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біловодськ Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 310282 від 09 вересня 2020 року йдеться, що 08 вересня 2020 року о 23 год. 16 хв. в м. Сєвєродонецьк по вул. Новікова 9, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в профільній лікарні м. Сєвєродонецька, висновок лікаря Голинського Є.А. № 658, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху.

Дані дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Горбатенко О. М., у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду письмове пояснення в якому вказала, що ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення категорично не визнає і вважає, що поліцейський незаконно склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, зокрема вказує на порушення поліцейськими порядоку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду на стан сп`яніння, а тому просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 08 вересня 2020 року о 23 год. 16 хв. в м. Сєвєродонецьк по вул. Новікова 9, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в профільній лікарні м. Сєвєродонецька, висновок лікаря ОСОБА_2 № 658, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно п.1.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із письмових пояснень, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з патрульними поліції пропонувався ОСОБА_1 лише формально, оскільки у них не було при собі спеціального технічного приладу для цього, і ОСОБА_1 від даного огляду не відмовлявся, але у зв`язку з відсутністю у поліцейських при собі приладу, патрульні запропонували йому проїхати разом з ними для огляду до КНП «СМБЛ», на що ОСОБА_1 також погодився, оскільки був впевнений в тому, що не знаходиться у стані будь якого сп`яніння та хотів це довести.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер».

Враховуючи, що посадовою особою Управління патрульної поліції в Луганській області водію у встановленому законом порядку не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а одразу направлено до медичного закладу, такий огляд вважається недійсним.

Окрім того, ОСОБА_1 просив взяти у нього на аналіз будь-який із видів біоматеріалу (видів біологічного середовища), однак йому було у цьому безпідставно відмовлено, в той час як відповідно до пунктів 12 та 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Відсутність фізиологічного бажання, як про це зазначено у висновку МОНД №272 від 23.02.2020 року, не може бути прирівняна до відмови від проходження огляду.

Крім того, із акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, отриманого на адвокатський запит вбачається, що окрім незначного запаху алкоголю з рота більш жодних із ознак алкогольного сп`яніння, установлених МОЗ і МВС у ОСОБА_1 під час його огляду лікарем у закладі охорони здоров`я не вказано. А наявність лише однієї думки поліцейського про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння повинно бути підтверджено іншими об`єктивними даними. Окрім цього, як свідчать дані відео, будь які ознаки алкогольного сп`яніння, в якому нібито перебував ОСОБА_1 йому поліцейським взагалі не вказувались, навіть під час прийняття рішення щодо його огляду. Одна із ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з роту, була названа поліцейським вже в той час, як службовий автомобіль разом із ОСОБА_1 під`їжджав до санпропускнику КНП «СМБЛ». Також жодна із ознак алкогольного сп`яніння, в якому, нібито перебував ОСОБА_1 під час керування ним т/з не вказана поліцейським і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, направлення ОСОБА_1 на медичний огляд не відповідає вимогам додатку 1 до вказаної вище Інструкції, не містить обов`язкових для заповнення даних, а саме ознак будь якого сп`яніння особи. Як вбачається із тексту даного направлення на огляд, в ньому вказано, що воно складено 09.09.2020 року о 00:20 годин. В той же час, в акті огляду вказані дати та час заповнення - 09.09.2020 року 00:20 годин, а далі вказані у п.18 час першого обстеження - 00:25 год.; час другого обстеження - 00:45 год., що викликає сумніви щодо часу вчинення цих дій та ставить під сумнів викладені в акті результати, оскільки направлення на огляд та сам акт огляду заповнювалися одночасно о 00:20 годин.

Також, як вказано в акті огляду, в його ході були отримані вказані вище результати, а саме о 00:25 год. - 0,55; о 00:45 - 0,68. Між тим, дані результати викликають обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності тому, що суперечать властивостям людського організму, при тому, що достовірно встановлено, що ОСОБА_1 під час його огляду у медичному закладі не вживав будь яких препаратів, тим паче алкоголю, тощо - між тим концентрація алкоголю у видихаємому ним повітрі за час огляду нібито суттєвим чином збільшилась, що є неприроднім, що ставить під сумнів отримані результати даного огляду.

Таким чином, суд критично ставиться до даного висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та визнає недопустимим доказом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень п.3 розділу III вищевказаної Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Між тим, згідно інформації Генерального директора КНП «СМБЛ» ОСОБА_3 , лікар-терапевт ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 09 вересня 2020 року в КНП «СМБЛ» тематичне удосконалення за програмою щодо виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з чинним законодавством відповідно до вимог п.3 розділу III Інструкції - не проходив. Отже, слід вважати, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я був проведений не уповноваженою особою, в супереч вимог Інструкції.

Згідно акту медичного огляду ОСОБА_1 № 658 від 09 вересня 2020 року, огляд у закладі охорони здоров`я здійснювався за допомогою спеціального технічного приладу - Drager 6510. Між тим, як свідчить свідоцтво про державну реєстрацію № 7161/2007 приладів електродіагностичних: Alcotest 7410, Alcotest 7410 Plus com, Alcotest 6510, Alcotest 6810, воно дійсне до 10 лютого 2015 року. Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданий 17 липня 2013 року, виданий фірмі Drager Safety AG & Co. KGaA Німеччина, засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest...», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-13. Дані газоаналізатори під час випуску з виробництва підлягають повірці та міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки -1 рік. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №2249/16, - на прилад для контролю вмісту алкоголю у видихаємому повітрі Drager Alcotest 6510, чинне до 31 жовтня 2020 року та аналогічне свідоцтво № 1555/16 чинне до 21 вересня 2021 року.

Разом з тим, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів».

Відповідно до наказу МОЗ України від 10 лютого 2017 року №122, Держслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема, Дерлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6510» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10 лютого 2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6510» про державну реєстрацію № 7261/2007 вичерпаний 10 лютого 2015 року.

Таким чином вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6510», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, а отже результати проведеного огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Drager Аісоїезї 6510» визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування». Вказаним розділом передбачено, що інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка калібровки проводиться тільки спеціально вивченим персоналом, яка має проводитися кожні шість місяців.

Між тим, листом Генерального директора КНП «СМБЛ» Р.Водяника від 17 листопада 2020 року № 1398 підтверджується, що медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою спеціального технічного приладу - медичного газоаналізатору Drager АІСОІЄБІ модель 6510, який пройшов останнє калібрування під час попередньої повірки 31 жовтня 2019 року. Тобто, даний прилад використовувався 09 вересня 2020 року без проведення його обов`язкової калібровки, в порушення Наказу № 1452/735 та інструкції по експлуатації алкотестера.

Окрім того, на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи посадовою особою долучено рапорт інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Жакова Р., який суд неможливо вважати об`єктивним доказом у справі, оскільки особа яка складала цей документи є представниками суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконує відповідні функції нагляду за дотриманням правил дорожнього руху. Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16-а з якої слідує, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер Schmautzer проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Г.В.Булгакова