Номер провадження: 33/813/318/20
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П., захисника Радулова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Радулова В.В. на постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 07 листопада 2019 року о 01 годині 33 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Академіка Глушко в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України» чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Радулов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник висунув вимогу допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови від 27 грудня 2019 року він отримав лише 14 січня 2020 року і саме з цієї дати розпочався перебіг строку на оскарження постанови суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

-ОСОБА_1 дійсно є власником транспортного засобу «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , але в день та час події він не керував автомобілем, а знаходився в автомобілі в якості пасажиру;

-суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином сповіщений про дату та час судового засідання, чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП;

-в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, але відсутні дані про його відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я;

-ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з конфліктом, який виник у нього з інспекторами патрульної поліції з підстав їх незаконних дій.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Радулова В.В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі захисник Радулов В.В. послався на те, що суддя, в порушення вимог ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , тим самим позбавив його можливості надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В провадження судді Київського районного суду м.Одеси Чванкіна С.А. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшла 26 листопада 2019 року.

В судове засідання призначене на 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, на адресу Київського районного суду м.Одеси засобами електронної пошти надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просив передати адміністративні матеріали до Овідіопольського районного суду Одеської області за місцем його проживання.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд викликав ОСОБА_4 , однак він судову повістку не отримав.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 27 грудня 2019 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_4 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду його справи, проте останній в судове засідання не з`явився, не залучив для представництва та захисту його інтересів захисника, чим за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника Радулова В.В. про те, що оскаржувана постанова суду піддягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №155994, згідно з яким водій ОСОБА_1 07 листопада 2019 року, о 01 годині 33 хвилин керував автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Академіка Глушко в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та отримання його копії. При цьому, будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_1 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та в медичному закладі.

Враховуючи викладене апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника Радулова В.В. про те, що відсутні дані про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. Вказаний відеозапис підтвердив факт зупинки транспортного запису, яким керував ОСОБА_1 та його подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. При цьому будь-якого конфлікту між ОСОБА_1 та інспекторами патрульної поліції на відеозапису не зафіксовано.

Між тим, з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення вбачається, що автомобіль патрульної поліції переслідував транспортний засіб «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , який подавав сигнал гальмування до повної зупинки автомобіля, після чого включив аварійну сигналізацію. Особа, яка в подальшому була ідентифікована інспекторами поліції, як ОСОБА_1 вийшла саме з водійського місця автомобілю.

Твердження захисника Радулова В.В. про те, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , але в день та час події він не керував автомобілем, а знаходився в автомобілі в якості пасажиру, апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що не підтверджені жодними доказами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт його керування автомобілем на час події.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 07 листопада 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Захисник Радулов В.В. під час апеляційного розгляду не підтримав своє клопотання, викладене в апеляційній скарзі, про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому, зважаючи на один із основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

При цьому, захисник Радулов В.В. під час апеляційного розгляду не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно.

Доводи захисника Радулова В.В. про те, що суддя не правильно зазначив у тексті постанови назву Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є істотним порушенням вимог закону щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення та не може бути підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника Радулова В.В. є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Радулова В.В. залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко