ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/36/20 Головуючий в 1-й інстанції Юрлагіна Т.В.
Єдиний унікальний № 937/9197/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Зубова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої Чирній Н.О. на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новогродівка Селидівського району Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 30 вересня 2019 року близько об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , а саме в будинку вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово вчиняв щодо неї протиправні дії, чим завдавав шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю, про що свідчить висновком Мелітопольського МВ КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР №194 від 11.11.2019 року.

Зазначені в протоколі обставини були підтверджені свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівниками поліції, які неодноразово приїздили на її виклики, однак суд першої інстанції не взяв до уваги їх пояснення.

На підтвердження того, що внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_1 була дійсно завдана шкода її психічному здоров`ю в судовому засіданні було надано висновок практикуючого психолога Кризового центру надання психосоціальних послуг для жінок, які постраждали від домашнього насильства ОСОБА_5 № 397/12-19 від 04.12.2019 року щодо психологічної стану, в якому зазначені дати та причини її звернення за психологічною допомогою та відомості про її психологічний стан, а саме страх переслідування батьком та страх того, що батько може причинити фізичні ушкодження. Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги цей висновок, оскільки цей висновок було зареєстровано раніше, ніж він був складений. Натомість, ця допущена технічна помилка (описка) жодним чином не впливає на допустимість цього доказу у справі.

Таким чином, в ході розгляду справи були встановлено достатні обставин, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_1 , направлені на вчинення насильства психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Справа розглядається за участю ОСОБА_1 та адвоката Зубова О.В. по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Зубова О.В. із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду, викладені в постанові щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надала відповідну правову оцінку.

Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно у нього з донькою 30 жовтня 2019 року близько 11 години виник словесний конфлікт, оскільки він не мав можливості потрапити до будинку, в якому зареєстрований та проживає. Сварки з донькою розпочалися після смерті дружини, донька розпродала його речі, дивани, він вирішив зробити двері. В даний час живе на вулиці, йому нема де жити. Вранці після 9 години пішов з дому, здав на ремонт електроприлад болгарку, потім його викликав дільничний за черговою скаргою його доньки. Він просив дільничного піти з ним до будинку 195 АДРЕСА_2 вул. Лютневій в м. Мелітополі, щоб перевірити наявність речей, але він відмовився, зазначив щоб він самостійно вирішував питання з донькою. Донька разом з чоловіком та дитиною проживає в будинку АДРЕСА_1 , після смерті дружини у них складні стосунки, постійні сварки, вона його виганяє, коли він повернувся додому на вхідних воротах був замок, він переліз через паркан. У дворі був його зять, працівник, донька з дитиною закрилась у будинку. Він намагався потрапити до будинку, але у вхідних дверях було замінено замки. Він намагався відкрити дверний замок за допомогою дрилю. Однак донька вимкнула електропостачання. Він сварився з донькою через вікно, оскільки вона його не впускала до будинку, однак погроз на її адресу фізичною розправою не висловлював. Говорив, якщо не відкриє двері, то він розіб`є вікно, це відбувалось в присутності працівників поліції. Потім вона через вікно передала його речі у присутності працівників поліції. Зазначив, що між ними тривалий конфлікт. Донька його постійно провокує. За допомогою болгарки замок не відкривав, оскільки її здав на ремонт вранці коли пішов з будинку. Чому підписав в поясненнях, які маються в матеріалах адміністративної справи, що намагався зрізати замок, зазначив що був без окулярів, йому сказали підписати та він підписав не читаючи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні покази, зазначивши, що він лише намагався потрапити до будинку, в якому у нього є кімната та необхідні речі та ліки, але не зміг цього зробити, оскільки ОСОБА_2 , яка є його донькою, замінила замки, та не відчиняла двері. Після чого між ними виник словесний конфлікт.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 30.10.2019 року був складений 7 протокол щодо її батька. Батька не впускала до будинку, оскільки він висловлював погрози та піднімав на неї руку, погрожував він тим що хоче увійти до будинку, а це загрожує її життю. Вона є власницею зазначеного будинку з дитинства. Батько говорив, що вона ще отримає, це його будинок. Речі йому віддавала через вікно, намагався зрізати замки спочатку болгаркою, потім за допомогою дрилі. Зазначила, що батько загрожує її життю, 14 жовтня 2019 року він її побив, про що є медичний висновок. Також зазначила, що 30 жовтня 2019 року вона попросила свого чоловіка змінити замки на дверях до будинку та воротах після сварки з батьком. Чоловік попросив товариша допомогти із заміною замків. У неї через батька загинула собака, в той день як було змінено замки вона перебувала в будинку замкнена, оскільки так вона спокійніше себе почуває. Прийшов батько, він кричав, погрожував, висловлювався ненормативною лексикою, намагався потрапити до будинку. Вона передала його речі, ліки, оскільки він має захворювання дихальних шляхів, через вікно. В даний час між ними конфлікт, вона не може зробити кімнату власній дитині, оскільки батько займає свою кімнату та кімнату, в якій проживала мати, а вони з чоловіком та дитиною проживають в маленькій кімнаті та користуються залою. Батько занадто шумно ходить по кімнатам, вони йому купували капці, щоб ходив тихіше, він також виконує процедури полоскання, але за собою не прибирає, а у неї з чоловіком маленька дитина. Вважає, що батько неадекватний, він слідкує за нею. З цього приводу у неї також порушено психічний стан. У них не виходить спілкуватись між собою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є знайомим потерпілої та її чоловіка, 30 жовтня 2019 року з ранку за їх проханням працював у них допомагав на прохання її чоловіка замінити замки. На воротах наварив петлю для замку. Потім через паркан до двору будинку потрапив батько потерпілої ОСОБА_1 . Йому відомо, що він там проживав, мав власну кімнату в будинку. Він намагався відчинити двері будинку, але не мав можливості, оскільки замок було замінено. Він спочатку просив відчинити двері, але ОСОБА_7 відмовлялась це робити, потім він сварився, погрожував потерпілій. Погрожував його друзями кримінальними зв`язками, нецензурно висловлювався. Після того, як не відкрив двері, взяв болгарку в гаражі і намагався зрізати замок, потім взяв дриль, але потерпіла вимкнула світло. Він почав викликати працівників поліції, але потерпіла викликала їх раніше, і в їх присутності вона передала його речі йому через вікно. Поліцейські його заспокоювали. Також зі слів потерпілої йому відомо, що її 14 жовтня 2019 року побив батько, але свідком цих подій він не був. Знає дану родину близько двох років, останні два місяці спілкується з ними частіше.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що потерпілій доводиться чоловіком. 30 жовтня 2019 року зранку за проханням дружини замінив замки на воротах та вхідних дверях. Потім через паркан до двору будинку потрапив батько її дружини. Він також проживав в даному будинку, 14 жовтня 2019 року між ними була сварка, батько вдарив його дружину, а він побив батька. Виїжджали працівники поліції. Дружина відчуває страх за своє життя і тому вони вирішили змінити замки та не впускати батька до будинку. Він зазначив дружині, якщо батько знову підніме на неї руку, він не зможе себе втримати і дружина йому сказала, після того як повернеться батько вона закриється у будинку, а він разом зі знайомим, щоб не підходили. Вони так і зробили, потім дружина викликала працівників поліції, які склали протокол про притягнення до адміністративної відповідальності щодо її батька та винесли йому обмеження щодо перебування за однією адресою з його дружиною. Конфлікт між його дружиною та її батьком триває після смерті тещі. Вони не можуть визначитись з кімнатами. Його тесть був знервований намагався відчинити двері будинку, але не мав можливості, оскільки замок було замінено. Він спочатку просив відчинити двері, але ОСОБА_7 відмовлялась це робити, потім він сварився, погрожував кримінальними зв`язками, нецензурно висловлювався. Після того, як не відкрив двері, намагався за допомогою електроінструмента відкрити замок, але його дружина вимкнула світло. Чи намагався він зрізати замок за допомогою болгарки пригадати не може. Також зазначив, що ОСОБА_1 біля гаражу висловлювався нецензурно на адресу доньки, однак чи чула вона перебуваючи в кімнаті будинку його він не може сказати.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП № 4 Мелітопольського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 пояснив, що перебував на чергуванні, отримав виклик на планшет, відповідно до якого звернулась потерпіла ОСОБА_2 зі скаргами, що її батько забирає речі, пошкодив замок, по приїзду потерпіла перебувала в приміщенні будинку, ОСОБА_1 знаходився у дворі будинку. Калитку їм відкрив чоловік потерпілої. За даною адресою вони за дзвінками потерпілої приїздять не вперше. Він бачив, що потерпіла ОСОБА_2 через вікно передавала речі її батька, він був знервований, під час їх перебування він біля гаражу нецензурно висловлювався на адресу потерпілої погрожував фізичною розправою, вікно кухні від нього знаходилось на відстані трьох чотирьох метрів. Говорив, що побудував будинок. Потім вони потерпілу та правопорушника забрали до відділення поліції провели медичний огляд на стан сп`яніння, та склали протокол.

Інспектор СРПП № 4 Мелітопольського ВП ГУНП України в Запорізькій області Ємельянов С.О. в судовому засіданні пояснив, що перебував на чергуванні разом зі ОСОБА_9 , отримали виклик від ОСОБА_2 зі скаргами, що її батько забирає речі, пошкодив замок, по приїзду потерпіла перебувала в приміщенні будинку, ОСОБА_1 знаходився у дворі будинку. Калитку їм відкрив чоловік потерпілої. За даною адресою вони за дзвінками потерпілої приїздять не вперше. Батька не впускали до будинку, йому потерпіла ОСОБА_2 через вікно передавала речі. ОСОБА_1 був знервований, нецензурно висловлювався на адресу доньки в його присутності погрожував фізичною розправою. Потім вони потерпілу та правопорушника забрали до відділення поліції провели медичний огляд на стан сп`яніння, та склали протокол.

Проаналізувавши показання ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідків, а також наявні у справі докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 30 жовтня 2019 року близько о 11 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 , насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю, суд першої інстанції вірно зазначив у постанові, що переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства в матеріалах справи немає.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склався довготривалий конфлікт після смерті його дружини. 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 намагався потратити до будинку, в якому проживає та має свою кімнату, речі, ліки. Натомість не зміг цього зробити, оскільки на вимогу його дочки ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_8 замінив замки. Саме після цього відбулось загострення конфліктної ситуації, яка переросла в побутову сварку, що вилилась у словесну перепалку на підвищених тонах із застосуванням ненормативної лексики. Тобто конфлікт виник спонтанно, без будь-якого умислу ОСОБА_1 завдати фізичної чи психологічної шкоди потерпілій та лише після того, як останній не зміг потрапити до свого будинку, в якому проживає разом з донькою та її сім`єю.

Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив умисні діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи не містять. Не надано таких доказів і на стадії апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Оскільки всі сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, а саме пояснення учасників конфлікту та свідків, протокол про адміністративне правопорушення, який наявний в матеріалах справи, враховуючи відсутність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення домашнього насильства, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що наявні у справі докази у їх сукупності, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на висновок практикуючого психолога Кризового центру надання психосоціальних послуг для жінок, які постраждали від домашнього насильства ОСОБА_5 № 397/12-19 від 04.12.2019 року щодо її психологічної стану, є безпідставним, оскільки цей висновок не може свідчити про наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства, а лише вказує на звернення ОСОБА_2 до психолога для надання психологічної допомоги.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та будь-яких інших доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 937/9197/19