справа № 492/158/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Гусєвої Н.Д., при секретарі судового засідання Рябчук О.А., за участю потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м.Арциз Одеської області клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

встановив:

В провадженні Арцизького районного суду Одеської області знаходиться протокол серії АПР18 № 336382 від 28 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП.

До суду від представника Степаненко О.О. за довіреністю - ОСОБА_4 надійшло клопотання про перенесення розгляду вищевказаної справи за місцем проживанняОСОБА_3 , а саме до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (68600, м.Ізмаїл, Одеської області, вул.Клушна, буд. № 2), оскільки місце проживання ОСОБА_3 віддалене від місця розгляду справи відносно нього та у зв`язку з суворою трудовою дисципліною за місцем роботи ускладнено прибуття ОСОБА_3 в судове засідання Арцизького районного суду Одеської області.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з`явилися, клопотання не підтримали.

Заслухавши думку потерпілих, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з тексту клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника в клопотанні викладено звернення до суду від імені ОСОБА_3 , однак клопотання підписане не ОСОБА_3 , а його представникомза довіреністю ОСОБА_4 .

Відповідно до вимогст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з нормами ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З вищевикладених норм вбачається, що право на заявлення клопотань у справі про адміністративне правопорушення у даному конкретному випадку має також захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права та повноваження якого підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, Конвенція про захист прав людини і основних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6). У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави (стаття 2), та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника (пункт 3 статті 14). «Основні принципи, що стосуються ролі юристів», прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня-07 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях кримінального судочинства (принцип І); жодний суд чи адміністративний орган, в якому визнається право на адвоката, не відмовляється визнавати права юриста відстоювати в суді інтереси свого клієнта, за винятком тих випадків, коли юристу було відмовлено в праві виконувати свої професійні обов`язки відповідно до національного права і практики та цих принципів (принцип 19).

Таким чином, наведені міжнародно-правові акти передбачають право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або через вільно вибраного ним на власний розсуд захисника з-поміж юристів, які можуть надати ефективний правовий захист. Ці положення міжнародно-правових актів щодо права фізичної особи на захист від обвинувачення відтворені у положеннях частини першої статті 59 Конституції України, які закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Разом з тим, Конституційний Суд України у рішенні № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року зробив наступний висновок про те, що положення ч. 2 ст. 59 Конституції України «для ... надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо законами України щодо цього не встановлено обмежень.

На підтвердження своїх повноважень на право представляти інтереси ОСОБА_3 , який притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 надано суду довіреність від 11 лютого 2020 року, однак будь-яких документів про те, що він є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника Степаненко О.О. за довіреністю - ОСОБА_4 про перенесення розгляду вищевказаної справи за місцем проживанняОСОБА_3 подано особою, яка не має права, оскільки до клопотання не додано доказів, які б підтверджували його повноваження на участь у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. ст. 270, 271 КУпАП.

Аналізуючи вищезазначені норми права, встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про перенесення розгляду вищевказаної справи за місцем проживанняОСОБА_3 підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст. ст. 173, 221, 268, 270, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Клопотання представника за довіреністю ОСОБА_3 - Димченко К.Г. про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 повернути заявнику.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.