Номер провадження: 33/813/322/20
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Котелевського Р.І., за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника Лисевича С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 (п`ятдесят одна) грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн.

Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 визнаний винним за те, він, 09 листопада 2019 року, приблизно о 1000 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Садіковська, АДРЕСА_3 , висловлювалася нецензурною лайкою та кидався у бійку до гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду захисник Лисевич С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суддя районного суду дав невірну оцінку доказам, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також доказам, наданим стороною захисту, зокрема не врахував та не оцінив відомості, які зафіксовані на відеозапису з місця події, яким фактично спростовуються обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_2 . Захисник стверджує, що ОСОБА_1 не скоював адміністративного правопорушення, оскільки саме за наслідками подання ОСОБА_1 заяви до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки ОСОБА_2 , з незрозумілих причин, протокол був складений відносно ОСОБА_1 .

Судовий розгляд в апеляційному суді проведений за відсутністю другого учасника подій щодо яких складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку останнього, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши доводи апеляційної скарги; заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Лисевича С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суддя районного суду наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, надав невірну оцінку доказам по справі, та прийшов до помилкового рішення про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Наведених вимог закону суддя районного суду не виконав, оскільки поза його увагою залишилося наступне.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому, такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

За результатами апеляційного розгляду судом встановлено, що висновки судді районного суду про доведеність факту події хуліганства та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються доказами долученими до справи, та більш того спростовуються доказами, наданими стороною захисту.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії АПР 18 №199910 від 10.12.2019 року, та із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 09 листопада 2019 року, приблизно о 1000 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 . Садіковська АДРЕСА_3 , висловлювалася нецензурною лайкою та кидався у бійку до гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян (а.с. 2,14).

Згідно оскаржуваної постанови, в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою провину (а.с.14).

Разом з цим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 категорично заперечував свою провину та пояснив, що 09.11.2019 року, близько 1000 год. він вийшов з двору свого будинку та направлявся до свого автомобіля, який стояв біля будинку. В цей час біля двору стояв його сусід ОСОБА_2 , який почав його ображати та провокувати конфлікт з приводу його незгоди відносно користування паркомісця біля будинку. ОСОБА_1 намагався уникнути конфлікту, але ОСОБА_2 чіплявся до нього, погрожував йому предметом схожим на пістолет та намагався нанести йому тілесні ушкодження. Діям ОСОБА_2 намагалася завадити мати останнього, яка вийшла з двора будинку. При цьому, його спілкування з ОСОБА_2 носило суто індивідуальний характер, а свідками цієї події були лише матір ОСОБА_2 , яка намагалася зупинити конфлікт та зупиняла сина, а також ще один сусід, який вийшов до свого автомобіля, але до них не підходив.

З урахуванням того, що в матеріал судової справи відсутній журнал судового засідання та аудіо-запис фіксації судового процесу, апеляційний суд вважає безпідставними посилання районного суду в оскаржуваній постанові про визнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі і з огляду на те, що сторона захисту подавала до районного суду докази на спростування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 15).

Так, на підтвердження доводів про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, захисник Лисевич С.В. надавав до районного суду СD-диск з відеозаписом події, який не був досліджений в районному суді (а.с.15).

Переглянувши відеозапис на СD-диску, наданому стороною захисту, апеляційний суд констатує, що вказаний відеозапис фактично підтверджує пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій, які мали місце 09 листопада 2019 року, приблизно о 1000 год., за адресою: м. АДРЕСА_4 Садіковська АДРЕСА_3 .

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не був ініціатором конфлікту, не чіплявся до ОСОБА_2 та не кидався у бійку, не намагався спричинити йому удари, а навпаки його дії носили характер захисту від дій ОСОБА_2 який першим намагався нанести удари ОСОБА_1 , а в його правій руці дійсно знаходиться предмет схожий на пістолет, який останній після вичерпання конфлікту сховав у свою куртку.

З відеозапису також вбачається, що дії ОСОБА_2 , зокрема нанесення ударів ОСОБА_1 , намагалася зупинити літня жінка, яка за твердженням ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Крім того, згідно відеозапису, з початку конфлікту до його завершення, свідками цієї події були лише літня жінка, яка намагалася зупинити дії ОСОБА_2 та інший чоловік, володілець автомобіля, який був припаркований неподалеку, але який не підходив до учасників конфлікту та не звертався до них.

Таким чином, з відеозапису вбачається, що подія, яка мала місце 09 листопада 2019 року, приблизно о 1000 год., за адресою: м. Одеса, вул. Садіковська, 6, не містить ознак дрібного хуліганства в діях ОСОБА_1 .

В судовому засіданні стороною захисту була надана копія заяви ОСОБА_1 на адресу Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 18.11.2019 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 звертався до відділу поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, в якій виклав обставини, на які він посилався під час апеляційного перегляду.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що версія події, яка мала місце 09 листопада 2019 року, приблизно о 1000 год., за адресою: м. Одеса, вул. Садіковська, 6, та ставлення до неї ОСОБА_1 , узгоджуються з доказами наданими стороною захисту та послідовними поясненнями ОСОБА_1 , які він надавав правоохоронному органу та в судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційний суд також враховує той факт, що заява Губенко В ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_1 хуліганський дії на адресу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, була подана 05.12.2019 року, а не безпосередньо після події, що в свою чергу не спростовує доводів ОСОБА_1 про те, що вказана заява була подана ОСОБА_2 з метою здійснення захисту та уникнення відповідальності за хуліганські дії останнього, які мали місце 09.11.2019 року, із застосуванням предмету схожого на пістолет (а.с.5).

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про незаконність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП та відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення, є слушними.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо події, яка мала місце 09.11.2019 року, о 1000 год., за адресою: м. Одеса, вул. Садіковська, 6, не відповідають об`єктивним обставинам справи і спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом події.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення також не містять доказів, що під час події з боку ОСОБА_1 мали місце нецензурна лайка в громадському місці, образливе чіпляння до громадян, або інші подібні дії, що порушували громадський порядок та спокій громадян.

Враховуючи викладене та оцінивши наявні в матеріалах провадження докази, апеляційний суд вважає, що висновок судді районного суду стосовно того, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є необґрунтованим та безпідставним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова судді районного суду підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський