П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Тимко М.В., захисника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Буришин В.В., представника УПП в Закарпатській області ДПП, розглянувши заву про відвід судді Фазикош О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизовоного розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею О.В. Фазикош.

13.10.2020 адвокатом Буришин В.В., представником особи яка притягається до адміністративної відповідальності заявлено відвід судді Фазикош О.В. У зв`язку із чим справу було передано іншому складу суду для розгляду питання про відвід судді Фазикош О.В.

Згідно постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. від 21.10.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , про відвід судді Фазикош О.В., відмовлено.

09.11.2020 року представником особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвокатом Буришин В.В., подано повторно клопотання (заяву) про відвід судді.

Постановою суду від 19.11.2020 року подану заяву про відвід було залишено без розгляду за заявою захисника в судовому засіданні.

23.11.2020 року представником особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвокатом Буришин В.В., подано повторно клопотання (заяву) про відвід судді.

Клопотання мотивує тим, що суд несправедливо своєю поведінкою проявив упередженість до ОСОБА_1 на стадії розгляду судом заяв та клопотань чим унеможливив об`єктивне, всебічне та повне встановлення обставин справи, що тягне за собою неможливість отримання справедливого рішення яким би воно не було по суті. Вказуючи про можливість допиту працівника поліції тільки в якості свідка, а стороною захисту таке не заявлялось, вказує про можливу очевидну особисту зацікавленість таких осіб працівників поліції. На його думку, дане вже породжує легітимний привід боятися відсутності безсторонності суду при розгляді питання ОСОБА_1 в подальшому. На думку адвоката, суд не вжив належних заходів для гарантування ОСОБА_1 виключення будь - яких легітимних сумнівів у неупередженості суду до нього.

Суд, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Буришин В.В., який підтримав подану заяву про відвід судді, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.1 Кодексу Українипро адміністративніправопорушення (далі - КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, у зв`язку з чим з метою додержання принципу законності судового провадження, суд приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 81-82 КПК України визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу.

У ст.75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Згідно ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Разом з тим, згідно з ч. 7ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13червня 2007року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу /самовідводу/, якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а тому рішення Європейського суду є обовязковими для виконання судами України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Також згідно практики Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так у своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Розглядаючи питання про відвід судді в справі про адміністративне правопорушення, слід врахувати, що, на виконання вимог ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини зазначив, що безсторонність суду, зазвичай, означає відсутність упередженості й включає в себе суб`єктивний та об`єктивний критерії. Визначаючи суб`єктивну складову вказаного поняття, ЄСПЛ у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказав, що в процесі об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі, при цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. Таким чином, критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.

Об`єктивну складову категорії «безсторонній суд» Європейський суд з прав людини визначив у справі «Фей проти Австрії», зазначивши, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено й гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, що можуть бути встановлені та змусити сумніватися в неупередженості судді. В рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» ЄСПЛ констатував необхідність визначення в кожній окремій справі, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, яка свідчить про небезсторонність суду.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

В кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі за №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 у справі №5-15п12).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суддя костатує, що в данному судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Буришин В.В. повторно (в третє) заявив відвід судді Фазикош О.В.

У відповідності до ч.4 ст.81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Частина 5 ст.80 КПК вказує на те, що відвід повинен бути мотивований, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні. Безпідставні і немотивовані відводи не підлягають задоволенню.

Повторне звернення захисника адвоката Буришин В.В. із заявою про відвід судді свідчить про свідоме затягування розгляду справи та зловживання ним своїми правами, направлене на уникнення особою адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, створення штучних обставин та наведені обставини для відводу судді є нічим іншим як спробою затягнути строки розгляду справи, та уникнути адміністративної відповідальності, що саме і є порушенням права на справедливий суд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За цих підстав, що заява про відвід судді Фазикош О.В. має ознаки зловживанням правом на відвід з метою затягування розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення в справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Крім того, зазначені у клопотанні про відвід судді обставини, самі по собі не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки встановлення вини або її відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідження всіх заперечень та доказів, відбувається безпосередньо під час розгляду справи по суті. Заявлене адвокатом Буришин В.В. клопотання фактично зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, з надуманих підстав. Обєктивних підстав, які б свідчили про упередженість судді, немає, а ті, що наведені в клопотанні про відвід, суддя розцінює як затягування розгляду справи.

Разом з тим, захисником ОСОБА_1 , адвокатом Буришин В.В. не надано суду жодних доказів в обґрунтування тверджень щодо судді Фазикош О.В. про те, що відсутні підстави вважати останнього таким, що виявлятиме та підтримуватиме високі стандарти поведінки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та буде розглядати її неупереджено, об`єктивно, законно та справедливо.

При цьому суддя приймає до уваги, що протягом усього часу розгляду справи адвокат Буришин В.В. звертався з заявою про відвід в задоволенні якого було відмовлено постановою суду, повторно звертався з заявою про відвід, яку просив залишити без розгляду.

З урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката Буришин В.В., про відвід судді Фазикош О.В. у справі №308/9143/20 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.283, 294 КУпАП, 75, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Буришина В.В. про відвід судді Фазикош О.В. у справі №308/9143/20 залишити без розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду О.В.Фазикош