490/4663/20 від24.09.2020
н/п 3/490/2662/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером, на момент вчинення адміністративного правопорушення, працював начальником служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

12.07.2020р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, згідно якого останній не подав у десятиденний строк до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції".

Прокурор Брагар Д.В. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 відповідно до займаної посади згідно з підп. Г п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Згідно договору купівлі-продажу 2641/2019/1494076 від 31.05.2019р. ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки "Peugeot 308", 2012 р.в., вартість якого за цим договором склала 180000,00 грн. В подальшому на підставі зазначеного договору від 31.05.2019 року та заяви про проведення реєстраційних дій на транспортний засіб ОСОБА_1 зареєстрував 31.05.2019р. автомобіль марки "Peugeot 308", 2012 р.в. Таким чином право власності у ОСОБА_1 виникло саме в момент укладання вищевказаного договору та у останнього виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані в період з 01.06.2019р. по 10.06.2019р. Разом із тим останній таке повідомлення не подав й до теперішнього часу. Окрім того прокурор зазначив, що ОСОБА_1 раніше подавав декларації за 2018, 2017 та 2016 роки, що може свідчити про те, що він обізнаний із антикорупційним законодавством та із обов`язком, способом і терміном подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК. Таким чином прокурор вважав наявних доказів достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із правопорушенням. Пояснив, що 16.10.2018р. вибув у зону проведення АТО, повернувся 15.05.2019р. та дійсно згідно договору купівлі-продажу 2641/2019/1494076 від 31.05.2019р. придбав автомобіль "Peugeot 308", 2012 р.в. та 31.05.2019р. зареєстрував його через Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області. В подальшому з 16.05.2019р. по 01.08.2019р. перебував у відпустці. Дійсно вчасно не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, однак ненавмисно, оскільки не знав про таку необхідність та його керівництво не доводило про наявність такого обов`язку.

Заслухавши наведені пояснення, вивчивши матеріали додані до протоколу, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 у справі "Щокін проти України"), визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для особи підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. За своєю конструкцією дана диспозиція наводить необережну форму вини. Між тим згідно до Інформаційного листа ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід враховувати що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення в межах санкції статті.

Обов`язок довести вину особи у вчиненні конкретного правопорушення покладено саме на орган, який склав протокол, в даному випадку Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно зі ст. 62 Конституції України.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення необхідно встановити наявність в її діях сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак правопорушення, зокрема й наявність вини у формі умислу або необережності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення займав посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 , та згідно з підп. Г п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" був суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно договору купівлі-продажу договору купівлі-продажу 2641/2019/1494076 від 31.05.2019р. ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки "Peugeot 308", 2012 р.в., вартість якого за цим договором склала 180000,00 грн.

В подальшому на підставі зазначеного договору від 31.05.2019 року та заяви про проведення реєстраційних дій на транспортний засіб ОСОБА_1 зареєстрував 31.05.2019р. автомобіль марки "Peugeot 308", 2012 р.в.

Згідно ч. 8 постанови КМУ від 07.09.1998 року №1388 "Порядок державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" вбачається, що право власності у ОСОБА_1 на автомобіль Peugeot 308", 2012 р.в. виникло в момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу 2641/2019/1494076, а саме 31.05.2019р.

Згідно ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про запобігання корупції" у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані в період часу з 00:00 год. 01.06.2019р. по 23:59 год. 10.06.2019р. шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі НАЗК.

Згідно матеріалів справи слідує, що при складанні адміністративного протоколу, всупереч вимогам ч. 1 ст. 9 КУпАП, залишилися недоведеними форма вини, мета і мотив його вчинення. Жоден з доказів, які покладено в основу протоколу щодо ОСОБА_1 не підтверджує поза розумним сумнівом наявності умислу останнього не подавати декларацію особи після звільнення.

Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував умисел на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Стверджував, що не мав наміру щось приховувати та неподання повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані обумовлено необізнаністю останнього із таким обов`язком. Зазначав, що керівництво військової частини не доводило йому про таку необхідність. Доводи останнього жодним матеріалом справи не спростовано та не обґрунтовано, що ОСОБА_1 мав намір на приховування інформації стосовно придбаного транспортного засобу, а також те, що він переслідував будь-який корупційний інтерес, та бажав порушувати вимоги фінансового контролю.

Прокурором у судовому засіданні не надано достовірних і переконливих доказів того, що ОСОБА_1 знав про обов`язок подати повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Більше того сам прокурор не знав, чи доводило керівництво військової частини в/ч НОМЕР_1 своїм підлеглим про необхідність подання таких повідомлень та взагалі про наявність у в/ч НОМЕР_1 порядку такого доведення.

Водночас посилання в протоколі на те, що ОСОБА_1 раніше подавав декларації за 2018, 2017 та 2016 роки, що може свідчити про те, що він обізнаний із антикорупційним законодавством та із обов`язком, способом і терміном подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК - є безпідставними. Оскільки такі докази свідчать лише про обізнаність ОСОБА_1 щодо необхідності подання щорічних декларацій, а не про обізнаність щодо необхідності подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані та про умисел у неподанні такого повідомлення.

Таким чином, інкриміноване правопорушення та обставини, викладені в адміністративному протоколі, базуються лише на припущеннях, а встановлені в ході судового розгляду обставини є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки надані докази не підтверджують наявності умислу останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, що свідчить про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 172-6 ч. 2, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя С.М. Скрипченко