Справа № 199/2856/20
ПОСТАНОВА

іменем України

15.06.2020 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника Доронкіна І.І.,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2020 о 19:20 годині у місті Дніпрі по вул. Петрозаводська, 378 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, будучи належним чином сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи, тобто судом прийнято вичерпні заходи для забезпечення ОСОБА_1 можливості з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, в судове засідання, призначене на 18.05.2020, ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про нього. В той же час, захисник ОСОБА_1 адвокат Доронкін І.І. звернувся 18.05.2020 до суду із заявою, в якій просив перенести розгляд справи, надавши йому можливість ознайомитися зі справою і така заява захисника суддею задоволена.

28.05.2020 ОСОБА_1 також не з`явився до суду, про поважність причин своєї неявки суд не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_1 тричі поспіль не з`явився до суду, через що розгляд справи відкладався на строк більше місяця, враховуючи те, що справа перебуває в провадженні суду з 04.05.2020, а строк її розгляду відповідно до ст. 277 КУпАП становить 15 днів з дня одержання справи суддею.

До пояснень захисника Доронкіна І.І. про те, що ОСОБА_1 , начебто захворів, суддя відноситься критично, оскільки на момент розгляду справи жодних доказів хвороби ОСОБА_1 , яка б не надавала останньому можливості пересуватися та з`явитися до суду, не надано, а тому слід вважати неявку ОСОБА_1 до суду, як ухилення від суду та умисне затягування строку розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У зв`язку з цим слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 систематично не з`являється в судові засідання, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Захисник Доронкін І.І. в судовому засіданні поставив під сумнів правильність дій працівника поліції, який не запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер». Також захисник поставив під сумнів письмове пояснення свідка ОСОБА_2 , який підписав письмове пояснення, що складене працівником поліції від його імені.

Вислухавши думку захисника Доронкіна І.І., допитавши в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 115745 від 26.04.2020, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого водій ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі. Даний протокол містить відомості щодо: дати і місця його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол. Протокол містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; в ньому зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; ОСОБА_4 та адреси свідків; інші відомості, необхідні для вирішення справи;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідно до яких останні були запрошені в якості свідків, де у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Слід критично відноситися до заяв сторони захисту щодо того, що пояснення свідка ОСОБА_2 викладені працівником поліції без посилання на фразу: «з моїх слів записано вірно, мною прочитано», оскільки КУпАП не передбачає форми, в якій повинні бути викладені пояснення свідка; сам свідок ОСОБА_2 підписав власноруч, як письмові пояснення від його імені від 26.04.2020, так і протокол про адміністративне правопорушення, а тому у судді не має сумнівів в правдивості його письмових пояснень, враховуючи зміст переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , в тому числі і в присутності свідка ОСОБА_2 , як і зафіксовано факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого слідує, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що вона складала протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 115745 від 26.04.2020, як працівник УПП в Дніпропетровській області ДПП. Зокрема, під час патрулювання вул. Петрозаводська, в районі будинку № 378, був виявлений транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , водій якого мав ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Прохання водія ОСОБА_1 продути на місці газоаналізатор «Драгер» було відмовлено, оскільки вказаний прилад вимірює пари алкоголю в проміле, тобто визначає у особи лише стан алкогольного сп`яніння, та не вимірює і не встановлює наявність наркотичного сп`яніння, що можливо лише у відповідному медичному закладі.

Слід критично відноситися до думки сторони захисту про те, що через відому водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місця за допомогою газоаналізатора, було порушено саму процедуру огляду водія, що вказувало на відсутність відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Такі доводи сторони захисту спростовуються наступним.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачає, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Вказані положення Інструкції відповідають вимогам ст.ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

Застосування п. 10 Розділу ІІ зазначеної вище Інструкції щодо складання акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) у цьому разі є недоречним, оскільки щодо ОСОБА_1 встановлено ознаки виключно наркотичного сп`яніння.

Таким чином, у випадку наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, проходження водієм огляду на стан такого сп`яніння на місці зупинки не передбачено, а тому акт огляду на місці не складається, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається виключно у медичних закладах, а не на місці поліцейським.

У зв`язку із викладеним доводи сторони захисту, щодо порушення порядку проходження огляду, через не надання водію ОСОБА_1 газоаналізатора для проходження такого огляду на місці є безпідставними.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко