Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/937/20
Провадження № 3/273/839/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року суддя Баранівського районного суду Новицький Є. А. розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського ВП Новоград Волинського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, ФОП,

за ч. 1 ст. 173-2 (згідно протоколу) Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30.04.2020 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з додатками відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 28.04.2020 близько 17.40 год в АДРЕСА_2 .. Центральній вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , ображав та нецензурно лаяв, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав. При цьому, зазначив, що в нього з потерпілою ОСОБА_3 є спільний син ОСОБА_4 . ОСОБА_5 того, хто і як буде виховувати дитину йде затяжний конфлікт на протязі 4 років - з народження дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли він прийшов до потерпілої ОСОБА_3 , яка проживала за адресою АДРЕСА_3 .- у свій відведений час, взяти дитину, то ОСОБА_3 влаштувала черговий скандал, в результаті чого, вона подзвонила своєму братові ОСОБА_6 , який в подальшому прийшов та спричинив при дитині бійку, тому він так і не зміг побачити з сином. Після цієї бійки, 15 березня 2020року він приїхав до ОСОБА_3 за місцем роботи в перукарню щоб дати дитині ОСОБА_7 захисну маску та антисептичні засоби так як мав розпочатися карантин у зв`язку епідемією, домовилися з потерпілою, що побачимось після обіду, щоб син поспав. Після обіду 15.03.2020року він подзвонив щоб забрати сина, але у ОСОБА_3 телефон був вимкнений і взагалі вона десь зникла, так як її ніде не було. Він був дуже схвильований, адже вона зникла з сином. В подальшому він неодноразово звертався у відділення поліції у зв`язку з такими діями потерпілої ОСОБА_3 . Вперше він з`ясував місце знаходження ОСОБА_3 та його сина в Житомирській області Баранівському районі с. Лісове. 25 квітня 2020року він приїхав до ОСОБА_3 в с. Лісове, за попередньою згодою, вона перебувала у бабусиному будинку з їх сином. Умови проживання були задовільні. Потерпіла була зі своєю тіткою. ОСОБА_3 в подальшому зробила скандал ніби він приїхав викрадати сина. Наступного дня він приїхав знову до сина взявши із собою багато продуктів харчування, поставив авто біля дороги та ввійшов на подвір`я. Поспілкувався з сином, потім в дворі на мангалі приготував шашлик. Все було ніби добре, сварок не було цього дня і він поїхав додому. У вечері він подзвонив до ОСОБА_3 дізнатися як дитина, а потерпіла знову агресивно почала відповідати влаштовуючи скандал вже по телефону. Вважаю, що у потерпілої ОСОБА_3 не стійкий психологічний стан, можливо це після родове, оскільки прояви агресії відбуваюся дуже часто з невідомих причин. Все ж таки вони змогли домовилися, що він приїду у вівторок 28.04.2020року у його відведений час щоб побачитися з ОСОБА_7 . 28 квітня 2020року він зустрівся з ОСОБА_3 в центрі і поїхали до сина. По приїзду він попросив потерпілу щоб вона його залишила з сином на одинці, щоб вони могли поспілкуватися цю годину півтори, але ОСОБА_3 знову почала проявляти агресію. Все ж таки він з сином залишився на одинці, вони спілкувалися, в подальшому він приготував поїсти, пообідали. Помітив що ОСОБА_7 став сумний, він запитав його, чи покликати маму, він відповів так. ОСОБА_3 підійшла і буквально пару слів сказавши один одному, говорить йому щоб він забрав машину з вулицю оскільки якесь інше авто не проїде. Він не зрозумів, про що вона говорить, яке авто не проїде. І тут він помітив як під`їжджає авто патрульної поліції. Вийшов з авто поліцейський Баранівського ВП ОСОБА_8 і почав розмову з потерпілою вдалі від нього. Підійшовши до нього ОСОБА_8 повідомив, що буде складатися відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Він йому повідомив, що в нього з ОСОБА_3 досить довгий, затяжний конфлікт в результаті якого написано відносно нього і потерпілої безліч заяв в поліцію. Також сказав, що це все неодноразові провокації. Запитав у поліцейського в чому саме проявляється домашнє насильство психологічного характеру відносно потерпілої, чіткої відповіді він не отримав. Просить не притягувати його до адміністративної відповідальності так як будь-яких неправомірних дій не вчиняв.

Адвокат Трофімов А.В. підтримує думку свого довірителя та просить закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до вимог ч.1 ст.247 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КупАП та пояснила суду, що конфлікти у неї та ОСОБА_9 тривають вже дуже давно, вони то в гарних стосунках, то в поганих. З 15 березня 2020 року вона не давала ОСОБА_9 бачитися із сином через запровадження в країні карантину. 15.03.2020 ОСОБА_9 повідомив сину що забере його з собою на довго. Аби запобігти цьому вона забрала сина та поїхала в АДРЕСА_4 квітня 2020 року ОСОБА_1 приїжджав на власному автомобілі в село Лісове Баранівського району на побачення із ОСОБА_7 . Під час зустрічей стримувався та її не ображава. Проте, в черговий раз приїхавши біля 16 години 28 квітня 2020 року на побачення з сином, ОСОБА_1 через невеликий проміжок часу почав її ображати та принижувати, у зв`язку з чим вона викликала наряд поліції Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, які на місці події склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та терміновий заборонний припис строком на 10 діб. При цьому, навіть у присутності працівників поліції Баранівського ВП та місцевого жителя ОСОБА_10 (який посвідчив відмову ОСОБА_1 підписати терміновий заборонний припис) ОСОБА_1 продовжував вчиняти відносно неї психологічне насильство - обзивав різними словами (виродок, наркоманка, надаю в селі сексуальні послуги, алкоголічка і т.д.). Вказані обставини вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства 28.04.2020 відносно неї підтверджується аудіозаписом, наданим до Баранівського районного суду самим ОСОБА_1 та дослідженим судом в засіданні 04.06.2020.

Адвокат Ткачук А.О. підтримує думку свого довірителя та просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він живе в с.Лісовому неподалік де мешкала на той час потерпіла ОСОБА_3 , був запрошений працівниками поліції для засвідчення відмови кривдника ОСОБА_1 у підписі термінового заборонного припису, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення нічого йому не відомо, бо безпосереднім учасником конфлікту не був, хто розпочав його він також не знає, можливо це був ОСОБА_1 , бо чув, що хтось з тієї сторони голосно викрикував. Коли працівники поліції склали протокол на ОСОБА_1 та під час складання заборонного припису, то останній виражався образливими словами в сторону потерпілої.

Відповідно до ст.ст.245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечити всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за приписами даної норми настає за вчинення насильства в сім`ї, яке може проявлятися не лише шляхом спричинення тілесних ушкоджень, а й за допомогою психологічного впливу на члена сімї (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, є матеріальним, тобто потребує не тільки події, але й наявність вини (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що призвело до настання певних наслідків.

З метою наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП судом досліджено наступні докази:

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №391342 від 28.04.2020 (а.с. 2); рапорт від 28.04.2020 (а.с. 3); письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 4, 5); Довідку про результати розгляду матеріалів (а.с. 16); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 18); відповідь на звернення (а.с. 21 22, 25 - 26); витяги з ЄРДР (а.с. 34 36), викопіювання телефонних звернень заявника (а.с. 37-41).

Одночасно, суд визнає неналежним доказом рапорт від 28.04.2020 адже у відповідності до рішення Верховного суду у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020, поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визначено дні побачень із сином ОСОБА_7 . І саме в один із таких днів і трапився конфлікт між батьками (а.с. 2, 24).

Із показів як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 вбачається, що остання без відома ОСОБА_1 забрала сина та відвезла в с. Лісове Баранівського району Житомирської області. При цьому, ОСОБА_1 самостійно вжив заходів аби відшукати сина. Крім того, із показів потерпілої вдалося встановити, що вона з березня місяця не дозволяла бачитися ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_7 .

На думку суду, дії ОСОБА_3 були такими, що не відповідали рішенню виконавчого комітету Житомирської міської ради №262 від 04.03.2020 та могли спровокувати конфлікт, що трапився 28.04.2020 між нею та ОСОБА_1 (а.с. 24).

Суд враховує надані сторонами: довідку про результати розгляду матеріалів (а.с. 16); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 18); відповідь на звернення (а.с. 21 22, 25 - 26); витяги з ЄРДР (а.с. 34 36), викопіювання телефонних звернень заявника (а.с. 37-41), з яких вбачається факт неодноразових конфліктів, які були спровоковані як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 .

Більш того, із дослідженого судом аудіозапису наданого ОСОБА_1 не вбачається будь-якої агресії з боку останнього під час подій, що трапилися 28.04.2020 до та під час складання адміністративного протоколу.

Допитаний в судовому засіданні свідок також не підтвердив того факту, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчинено саме за ініціативи та вини останнього. Лише підтвердив, що ОСОБА_1 ображав потерпілу після складання протоколу, коли працівники поліції складали заборонний припис.

Суд не бере до уваги пояснення потерпілої та свідка щодо образ зі сторони ОСОБА_1 , оскільки дані події відбувалися після складання адміністративного протоколу про притягення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, через брак доказів, за відсутності безпосередніх свідків суд не в змозі встановити хто із сторін по даній справі був ініціатором такого конфлікту та вчинення умисних діянь психологічного та/або фізичного характеру, адже як пояснила ОСОБА_3 вона також висловлювалася в сторону ОСОБА_1 та конфліктувала з ним.

Перекладання обов`язку доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово наголошено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним насильства в сім`ї, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, вважаю, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази по справі та пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , надані ними в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення останнім умисних діянь психологічного та/або фізичного характеру, як і не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 був ініціатором конфлікту, що вказує на відсутність суб`єкта правопорушення, як складової частини такого правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає необхідним закрити провадження в справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 33-38, ч. 1 ст. 173-2, 247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя: Є.А.Новицький