ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/416/20 Справа № 202/972/20 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 02 лютого 2020 року о 01 год. 25 хв. в м. Дніпро по вул. Березинська, 24, водій ОСОБА_1 керував авто Mitsubishi Lancer н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, згідно чеку тест № 871 від 02.02.2020 року, результат 2,33% проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що з показаннями приладу «Драгер» він не згодний, вважає їх некоректними, оскільки у розшифровці показань приладу визначено невірну температуру повітря, та йому було надано муштук, який був вже використаний. Також, вказує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, та не видали направлення, що підтверджується матеріалами справи. До того ж, звертає увагу, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки, які підписували протокол.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 294 КУпАП розгляд справи проведено без його участі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336111 від 02 лютого 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, чеком до нього про результати огляду з використанням алкотестера Драгер 6820, яким зафіксовано результат тесту 2,33 проміле, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Щодо доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, то вони не заслуговують на увагу виходячи з такого.

Так, ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Отже, водій направляється на огляд в заклад охорони здоров`я лише у разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а також у разі незгоди з результатами такого огляду.

Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Далі - Інструкція), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Департаментом патрульної поліції для огляду водіїв на стан сп`яніння використовуються прилади Drager Alcotest 6820 та Drager Alcotest 6810.

Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

З матеріалів справи видно, що востаннє державну повірку приладу Drager Alcotest було здійснено 03 грудня 2019 року, про що зазначено у роздруківці газоаналізатора "Alcotest 6820 ARHК-0564", який долучений до протоколу.

Між тим ОСОБА_1 від підпису в протоколі, роздруківці та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився та не зазначив ніяких зауважень і заперечень щодо результатів тесту чи самого приладу.

До того ж, твердження апелянта щодо непригодності мундштука, за допомогою якого він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 міг відмовитись від використання такого мундштука, висловити свої зауваження та наполягати на його заміні, або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з наданням біологічного матеріалу, однак таким своїм правом не скористався.

При цьому, доводи скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейськими не пропонувалось пройти йому огляд в закладі охорони здоров`я, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та повністю спростовуються наявними доказами у справи, зокрема відеозаписами з боді камер поліцейських.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали адміністративного провадження не містять фактичних доказів відсторонення його від керування та передачі керування автомобілем іншій уповноваженій особі, як це зазначено в ст. 266 КУпАП, то на переконання суду, питання відсторонення від керування транспортним засобом не стосується оцінки факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовує його винуватості та не спростовує факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, з відеозаписів з боді камер поліцейських видно, що працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок відсторонення його від керування транспортним засобом, та надання можливості керування цим транспортним засобом уповноваженою ним особою, яка має посвідчення водія відповідної категорії та яка може бути допущена до керування транспортним засобом.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 та інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, тому скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко