Справа №295/1446/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г. В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.01.2020 серії АПР18 №402881 ОСОБА_1 21.01.2020 о 14-15 у м. Житомирі по вул. Чуднівській, 103-б голосно висловлювався словами нецензурної лайки до прохожих громадян.

На підтвердження вчиненого правопорушення суду надано визнававальні пояснення ОСОБА_1 та рапорт поліцейського, інших доказів суду не надано.

Разом з тим обвинувачення у вчиненні зазначеного правопорушення не може ґрунтуватися лише на показаннях особи, що притягається до адміністративної відповідальності про визнання ними своєї вини, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами.

Постановою ЄСПЛ за скаргою N 40852/05 "Шличков проти Російської Федерації" від 09.02.2016 Європейський Суд прийшов до висновку, що внутрішньодержавні суди прийняли явку заявника з повинною як доказ його провини, і що розгляд у справі заявника було несправедливим незалежно від того, яку доказову цінність мали ці свідчення і від того, наскільки вирішальну роль вони зіграли в засудженні заявника (п. 86 постанови).

Таким чином, мало місце порушення статті 3 Конвенції у її процесуальному та матеріально-правовому аспектах, а також порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також, відповідно до статті 173 КУпАП відповідальність за нею наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, тобто частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим зі змісту протоколу та доданих до нього матеріалів неможливо встановити, чи є вказана в протоколі адреса громадським місцем.

В протоколі містяться суперечливі дані щодо наслідків даного правопорушення. Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 висловлювався словами нецензурної лайки до прохожих громадян. Разом з цим згідно змісту протоколу потерпілі по справі відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки суду не надано достатньо належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г. В. Панченко