Справа №636/1149/20
Провадження №3/636/381/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борщова Печенізького району Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 44-3 КУпАП, -

встановила:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з яким вона 21.03.2020 року о 12:00 год. за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, бульвар Комарова, 12-Д, в торгівельному павільйоні «Смайл Маркет» здійснювала продаж нехарчових продуктів, які не підпадають під дозвіл та носять характер непродовольчих, чим порушила пп. 3 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, у письмових поясненнях, наданих суду, адвокат Кузнецов Ю.А. просить провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що, по-перше, ОСОБА_1 , не є суб`єктом господарювання, а відтак не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення пп. 3 п. 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, який стосується саме суб`єктів господарювання. Згідно ст. 55 ГК Україна, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці».

По-друге, адвокат зазначає, що ФО-П ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність у магазині «СМАЙЛМАРКЕТ», в якому за трудовим договором працює ОСОБА_1 , із суворим дотриманням законодавства України та не підпадає під дію заборони передбаченої пп. 3 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року. Відповідно до Виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань та Витягу з реєстру платників єдиного податку, ФО-П ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 47.19 - «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Цей клас включає: роздрібну торгівлю широким асортиментом товарів без переваги продуктів харчування, напоїв або тютюнових виробів; діяльність універсальних магазинів, які здійснюють торгівлю довільним асортиментом товарів, у т.ч. одягом, меблями, побутовими приладами, залізними виробами, косметичними засобами, ювелірними виробами, іграшками, спортивними товарами тощо». В асортименті товарів, якими здійснюється торгівля в магазині «СМАЙЛМАРКЕТ», станом на 21.03.2020 року налічується більш ніж 50 найменувань засобів гігієни та виробів медичного призначення (в тому числі й захисних масок та засобів дезінфекції), а також 20 найменувань продуктів харчування, про що свідчить відеозапис здійснений у зазначеному магазині безпосередньо під час складання оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення. Виходячи із тексту пп. 3 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, а також роз`яснень Кабінету Міністрів України (Лист №9354/0/2 від 18.03.2020 року), можливо зробити висновок, що норми цього пункту не розповсюджуються на об`єкти торгового та побутового обслуговування населення, які здійснюють торгівлю засобами гігієни, виробами медичного призначення, тощо. Адвокат звертає увагу суду, що Постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року не накладено заборону на продаж певних видів чи груп товарів за умови торгівлі продуктами харчування, засобами гігієни тощо, а обмежено діяльність суб`єктів господарювання, які здійснюють торгівлю виключно товарами що не відносяться до товарів зазначених у Постанові. Оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення (серія АПР18 №607871) не долучено достатніх доказів для підтвердження факту вчинення правопорушення, він вважає неможливим притягнути особу, щодо якої складено протокол до адміністративної відповідальності. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення у судовій практиці при розгляді аналогічних справ.

По-третє, при здійсненні господарської діяльності ФО-П ОСОБА_2 та працівники, що працюють у магазині «СМАЙЛМАРКЕТ» суворо дотримуються рекомендацій МОЗ України щодо проведення дезінфекційних заходів та дотримання санітарно-епідеміологічних норм під час карантину. На робочому місці продавці магазину «СМАЙЛМАРКЕТ» перебувають у захисних масках, щогодинно здійснюється провітрювання приміщення та обробка поверхонь дезінфікуючими засобами. На час карантину до приміщення магазину обмежено доступ покупців, за умови одночасного перебування у магазині двох відвідувачів.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає дії працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №607871 безпідставними та незаконними.

Вивчивши доводи адвоката Кузнецова Ю.А., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами від 16.03.2020 року) забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Зі змісту протоколу серії АПР18 №607871 від 21.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи продавцем магазину Ф-ОП « ОСОБА_2 », 21.03.2020 року о 12:00 год. за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, бульвар Комарова, 12-Д, в торгівельному павільйоні «Смайл Маркет» здійснювала продаж нехарчових продуктів, які не підпадають під дозвіл та носять характер непродовольчих, чим порушила пп. 3 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року (а.с.2).

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку №759 від 27.12.2019 року, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Та має право на здійснення наступних видів господарської діяльності: «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах» (а.с.6-8,29).

Як вбачається із Трудового договору від 01.01.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений трудовий договір як між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (а.с.23-25).

Відповідно до наказу №1 від 31.12.2019 року ОСОБА_1 прийнята на роботу продавця непродовольчих товарів у Ф-ОП ОСОБА_2 (а.с.26).

До протоколу про адміністративне правопорушення доданий CD-диск з відеозаписом, здійсненим у магазині «Смайл Маркет» безпосередньо під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що в зазначеному магазині здійснюється, в тому числі, продаж засобів гігієни та засобів дезінфекції. Продавець на робочому місці перебувала у захисній масці. Відвідувачі в цей час були відсутні в приміщенні магазину (а.с.9).

Аналізуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215, суд відзначає, що пп.2 п.3 вказаної постанови встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання. Отже, приймаючи наведені обставини, беручи до уваги, що ОСОБА_1 є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом, що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП вона не є суб`єктом вказаного правопорушення.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Враховуючи вищевказану норма закону, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Проте, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не надано належних доказів, які свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, за які встановлена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП. Інспектором не було надано пояснення відвідувачів магазину, щодо яких здійснено обслуговування, свідків правопорушення, тощо. Крім самого протоколу, пояснень ОСОБА_1 та відеозапису, в матеріалах відсутні будь-які належні та допустимі докази.

Отже, відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 №607871 від 23.03.2020 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки в даному протоколі зазначено, що 21.03.2020 року здійснювала продаж нехарчових товарів, які не підпадають під дозвіл та носять характер непродовольчих, при цьому не надаючи суду доказів щодо цього, оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які по суті, підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

постановила:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.П. Дьоміна