КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4503/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Дев`ятко В.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сучкова Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю захисника Сучкова О.С.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 27 липня 2020 року о 13 год. 15 хв. в м. Києві по проспекту Степана Бандери, 23 керував автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сучков О.С. просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки місцем вчинення правопорушення, на думку захисника, є місце де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

При цьому апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20, що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва.

Крім того захисник вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також захисник звертає увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказані ознаки сп`яніння, які мав ОСОБА_1 , зокрема зазначено «тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності», в той час як Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) передбачає наявність ознак зокрема «виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло».

Крім того, як зазначає апелянт, в долучених до протоколу поясненнях свідків не зазначено будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 .

Апелянт вказує, що в протоколі та в поясненнях свідків відсутні відомості про те, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 .

Захисник також зазначає, що на відеозаписі, який наявний в матеріалах справи, не зафіксовано того, щоб поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд саме на стан наркотичного сп`яніння, як і не зафіксовано жодного свідка.

При цьому судом першої інстанції викликались свідки в судове засідання для надання показань, свідки в судове засідання 29 вересня 2020 року не з`явились, однак у наступному судовому засіданні суддя повідомив, що свідок ОСОБА_2 надав письмові пояснення, які були прийняті судом.

Апелянт вказує, що наведені пояснення свідка ОСОБА_2 не можуть братись до уваги суду, оскільки свідок не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання.

Крім того захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно викладена суть адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено від проходження якого саме огляду на стан сп`яніння відмовився водій, та які його дії свідчили б про ухилення від проходження огляду.

Також, на думку захисника, всупереч вимог Інструкції та статей 265-2, 266 КУпАП до протоколу не долучено акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Сучкова О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду цих вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції захисник зазначає, що суд розглянув справу про адміністративне правопорушення з порушенням правил підсудності.

Так із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 143885 від 27 липня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 27 липня 2020 року керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Київ, проспект С. Бандери, 23.

Також відповідно до наведеного протоколу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При цьому у протоколі не зазначено місце де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак сам протокол складено за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (далі - КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»), що розташована за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20.

Вказані пояснення ОСОБА_1 підтверджуються висновком «щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 004631 від 27 липня 2020 року КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», що наявний в матеріалах справи із якого вбачається, що ОСОБА_1 27 липня 2020 року відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога.

Оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з відмовою від проходження огляду є місце, де особа, яка керувала транспортним засобом висловила свою відмову від проходження огляду.

Відтак, адресою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною, оскільки розглянута суддею з порушенням правил територіальної підсудності, що є істотним порушенням процесуального закону та підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Так, під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції були досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 143885 від 27 липня 2020 року, висновок «щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 004631 від 27 липня 2020 року, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зобов`язання ОСОБА_1 та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. З такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься вказівка про те, що ОСОБА_1 в м. Києві по проспекту Степана Бандери, 23 керував транспортним засобом. При цьому зазначений протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Крім того, матеріалах справи наявне письмове зобов`язання ОСОБА_1 , в якому він повідомляє, що зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом трьох днів.

Також із дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівником поліції жодних заперечень про те, що він не керував транспортним засобом не повідомляє.

Отже, цими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Також в доводах апеляційної скарги захисник звертає увагу на те, що в протоколі зазначені не вірні ознаки сп`яніння та що про такі ознаки сп`яніння не вказано у поясненнях свідків, у зв`язку з чим апеляційний суд зазначає наступне.

Із протоколу серії ДПР18 № 143885 від 27 липня 2020 року вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що всі вказані у протоколі ознаки сп`яніння відповідають передбаченим Інструкцією ознакам сп`яніння, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд також зазначає, що п. 2 Розділу І Інструкції передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише працівник поліції, в той час як свідки засвідчують лише пропозицію працівників поліції водієві пройти огляд на стан сп`яніння.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, два свідки працівниками поліції запрошені не були.

Для перевірки вказаних обставин судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції із якого вбачається, що ОСОБА_1 працівник поліції пропонує пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовився від проходження огляду. В той же час, із відеозапису вбачається, що під час відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння жодного свідка працівником поліції запрошено не було.

Також судом апеляційної інстанції викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проте зазначені свідки до суду не з`явилися, та не спростували доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що процедура огляду на стан сп`яніння розпочинається із запитання працівника поліції до водія чи буде він проходити огляд для визначення стану сп`яніння.

В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не надають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Сучкова О.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун