Справа № 163/2235/20 Провадження №33/802/703/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Храновського Н.І,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ПП " ОСОБА_2 ", за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, о 02:29 годині 24.07.2020 року на 503 км автодороги М-07 в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху керував автомобілем "Вольво", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.п.1, 6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вважає постанову суду незаконною і необгрунтованою. Вказує на те, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018року № 2617-VIII. Отже, відповідно до вказаного закону, ст.130 КпАП України викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність водія транспортного засобу за відмову від проходження обстеження на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакцій - не передбачена.

Вказує на те, що судом необґрунтовано відхилено його клопотання про передачу справи для розгляду за його місцем проживання. Відповідно до довідки його роботодавця з 27.08.2020 року по 07.09.2020 року перебував у відрядженні за межами України і не міг з об`єктивних причин прибиту на розгляд справи та надати відповідні пояснення по суду справи. Вважає, що даними діями суд порушив його права на справедливий розгляд.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №110547 від 24.07.2020 року (а.с.1). В протоколі в графі пояснення по суті порушення ОСОБА_1 власноруч написав, що випив 0,5 пива та засвідчив це власним підписом;

- роздруківкою приладу «Drager» від 12.05.2020 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту - 0.81% (а.с.2).

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.3).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вказує на те, що провадження у справі підлягає до закриття у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України, так як вказане судове рішення прийняте на підставі скасованого акту і не може залишатись законним.

Проте, такі його доводи на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена.

У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року.

З 03.07.2020 року ці дії були декриміналізовані Законом України № 720-ІХ від 17.06.2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КпАП України.

Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року та з 03.07.2020 року по даний час у відповідності до ч.1 ст.8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону.

На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року та з 03.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відхилено його клопотання про передачу справи для розгляду за його місцем проживання то воно не заслуговує на увагу апеляційного суду та судом першої інстанції вірно надано цьому правову оцінку.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що він взагалі не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, не заслуговують на увагу суду та спростовуються поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції.

В ході розгляд справи апеляційним судом в якості свідків було допитано працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Вказали на те, що під час несення служби ними було зупинено транспортний засіб за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», на що той погодився, результат тесту був позитивний.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В.Гапончук