Єдиний унікальний номер 448/933/20
Провадження № 3/448/394/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2020 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Яворівського відділу поліції ГУНП України у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого (зі слів),

за ч.1 ст.130 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

права передбачені ст.268 КУпАП ст.10, 63 Конституції України учасникам роз`яснено,

його захисник-адвокат Сталевич Г., (договір №1/20-а від 05.08.2020 року),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії БД №084744 від 26.07.2020 року, складеного поліцейським СРПП №4 Яворівського відділу поліції ГУНП України у Львівській області Лясковським Р.І., відомо, що 26.07.2020 року о 16:59 год., у с.Оселя, вул.Приозерна, 20, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння пальців рук, тощо). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечив обставини, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що вищевказаного дня разом з дружиною, малолітньою дитиною та друзями були на озері в с.Оселя, Яворівського району. Повертаючись з озера, вони зупинились біля магазину у вказаному населеному пункті, оскільки дитина хотіла на дитячий майданчик, що був розташований на території магазину. Він в цей час пішов до магазину, щоб купити дитині фрукти. Перебуваючи у магазині до нього підійшли працівники поліції та запропонували вийти з магазину та підійти до авто, на що він погодився. В подальшому працівники поліції почали в нього вимагати, щоб він пред`явив посвідчення водія, на що він відмовився, оскільки, як зазначив поліцейським, він не керував транспортним засобом, а тому посвідчення водія він пред`являти на їх вимогу не буде. Згодом він все таки пред`явив поліцейським документи, що ідентифікують його особу, і такі сівши в автомобіль, поїхали в невідомому напрямку. Вказував, що жодного протоколу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП в його присутності, а також присутності очевидців події (близько 10 осіб), працівники поліції не складали та копію такого йому для ознайомлення не надавали. Покликався і на те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки на місці події не були. Просить суд на підставі наведених ним в судовому засіданні обставин закрити справу, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Сталевич Г.О., просила закрити провадження з підстав відсутності складу правопорушення в діях її довірителя, посилаючись на недоведеність факту керування автомобілем, не роз`яснення йому процесуальних прав, в тому числі права на захист, на недопустимості представлених стороною обвинувачення доказів, в зв`язку із порушенням прав водія. Вищенаведене, на її думку тягне за собою відсутність підстав вимагати у водія посвідчення та проводити інші дії, оскільки поліцейський не надав доказів керування автомобілем.

У судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_1 , - адвоката Сталевич Г.О., було допитано свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ..

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що у зазначений день разом з чоловіком ОСОБА_1 , їх малолітньої дитиною та друзями відпочивали на озері в с.Оселя, Яворівського району. В подальшому їхній син захотів на дитячий майданчик, що був біля магазину у с.Оселя, а тому вони поїхали з озера. Під`їхавши до магазину, вона з дитиною пішла на дитячий майданчик, а чоловік подався в магазин. Згодом почувши "крики», вона підійшла до автомобіля чоловіка, де побачила як працівники поліції вимагають у такого посвідчення водія та документи на транспортний засіб. На їх вимогу пред`явити вищевказані документи, чоловік категорично відмовлявся, оскільки, як стверджував неодноразово при ній працівникам поліції, він не керував транспортним засобом, а тому не зобов`язаний пред`являти вказані документи. Вказувала на те, що при русі автомобілем з озера і до магазину, а також під час його зупинки поліцейських на їх автошляху не було. Зазначила, що такі з`явились неподалік магазину лише тоді, коли чоловік знаходився в приміщенні такого. Покликалась і на те, що жодного протоколу за ст.130 КУпАП відносно її чоловіка в їх присутності складено не було. Більше нічого з даного приводу повідомити не в змозі.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що у зазначений день разом з подружжям ОСОБА_5 , їх дитиною, а також чоловіком відпочивали на озері в с.Оселя, Яворівського району. В подальшому син ОСОБА_5 захотів на дитячий майданчик, що був біля магазину у с.Оселя, а тому вони поїхали з озера. Під`їхавши до магазину, ОСОБА_1 пішов у середину такого, а вони з дитиною пішла на дитячий майданчик. Згодом почувши "крики», вона подалась до автомобіля ОСОБА_1 , де побачила як працівники поліції вимагають у такого посвідчення водія. На їх вимогу пред`явити вищевказані документи, ОСОБА_1 категорично відмовлявся, оскільки, як стверджував неодноразово при ній працівникам поліції, він не керував транспортним засобом, а тому не зобов`язаний пред`являти вказані документи. Вказувала, що жодного патрульного авто поліцейських за відрізок шляху від озера і до магазину, а також коли вони виходили з автомобіля та подались на дитячий майданчик, не було. Покликалась і на те, що ОСОБА_1 жодних спиртних напоїв перебуваючи на озері не вживав. Більше нічого з даного приводу повідомити не в змозі.

Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, надав аналогічні покази як і свідок ОСОБА_4 про обставини, які мали місце 26.07.2020 року о 16:59 год., у АДРЕСА_2 , між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та працівниками поліції Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.

У судове засідання також викликались свідки, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також працівник поліції, що складав спірний протокол ОСОБА_8 , однак вказані особи в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, диск з відео зйомки з місця зупинки транспортного засобу, приходить до наступного висновку.

ІІІ. Застосоване судом законодавство, оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки суду на підставі наданої судом оцінки

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями пункту 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5, 6 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2020 року серії БД №084744, ОСОБА_1 , інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте фактичних даних такої відмови, передбачених ст.251 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2020 року зазначено, що до вказаного проколу долучено працівниками поліції відео фіксацію порушення ПДР.

Із перегляду в судовому засіданні відеозапису не було встановлено, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в с.Оселя, Яворівського району, а також те, що його було зупинено працівниками поліції під час керування транспортним засобом у вказаному населеному пункті.

Суд звертає увагу, що об`єктивними доказами у встановленому законом порядку може бути отримання показань від свідків або відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває з ознаками або в стані алкогольного сп`яніння.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 та від 17.07.2019 року у справі № 334/305/17 (2-а334/221/17), зазначено, що поліцейський не має права вимагати посвідчення водія, якщо не подає докази про зупинку транспортного засобу.

В даному випадку працівники поліції безпідставно вимагали у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посвідчення водія на право керування транспортним засобом, оскільки як було зазначено вище, такий транспортним засобом не керував.

Суд не приймає до уваги письмові показання свідків, що долучені до даної адміністративної справи щодо того, що ОСОБА_1 , в їх присутності відмовився провести огляд на стан сп`яніння, оскільки, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 так і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зазначив, що серед групи свідків (близько 10 осіб), що зазначені на відео, зазначені в протоколі свідки ОСОБА_7 ,. і ОСОБА_6 відсутні.

Окрім того, такі не з`явились в судове засідання для підтвердження своїх письмових показів.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

З наданого суду працівниками поліції відеозапису встановлено, що він не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти, з яких не можливо повноцінно спростувати доводи захисту, висловлені в суді щодо порушення вимог законодавства, допущених на їх переконання з боку працівників поліції.

При вирішенні справи суд не може прийняти до уваги, як доказ достатній для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №084744 від 26.07.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 , а також направлення на огляд водіїв транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, оскільки вони повністю суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не було встановлено, а за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст.251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ІV. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40? КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1,7, 9, 247, 251, 266, 276, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус