Провадження № 33/801/961/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що постанова судді винесена при неповному з`ясування обставини, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому просить провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що справа розглянута без його участі, чим порушено його право на захист. При цьому зазначає, що суд обмежився лише допитом працівника поліції, проте не здійснив повторний виклик свідків, зазначених у протоколі. На думку апелянта відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути допустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки такий оптичний носій не містить цифрового підпису. Також зазначає про відсутність в матеріалах справи направлення працівника поліції на медичний огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того звертає увагу суду на те, що на час складення протоколу про адміністративне правопорушення адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за статтею 130 КпАП України відсутня і це є підставою для закриття провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що копію оскаржуваного судового рішення він отримав 07 листопада 2020 року.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в його складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, двічі, а саме 04 і 14 грудня 2020 року до суду не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи з підстав поважності причин неможливості явки до суду не подав, що відповідно до статті 268 КпАП України є підставою для розгляду справи у його відсутність за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є доведеною і підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364350 від 30.07.2020, результатом тесту Drager 7510 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння водія з використання спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20 липня 2020 року № 364350 водій ОСОБА_1 30.07.2020 о 02.40 год в м. Вінниці по вул. Учительській керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою тесту Drager 7510 в присутності свідків, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Бойко І.М., підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол.

Відповідно до вимог статті 256 КпАП України, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України та повідомлено про розгляд справи у суді, проте від підпису та пояснень особа щодо якого складено протокол, ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення також додано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , показання алкотесту "Драгер", згідно з яким результат 2,67 %, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння водія.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Твердження апелянта про те, що суд порушив його право на захист й доступ до суду, оскільки розглянув справу за його відсутності, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи таке.

Відповідно до статті 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вжито необхідних заходів для об`єктивного, своєчасного розгляду даної справи та для забезпечення участі ОСОБА_1 судовому засіданні.

Так, розгляд даної справи неодноразово відкладався місцевим судом за заявами ОСОБА_1 з різних підстав, а саме: 02.09.2020 у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 ; 17.09.2020 за заявою ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки вину свою не визнає; 23.09.2020 у зв`язку з поданням адвокатом Шиманським В.М. клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи; 24.09.2020 у зв`язку з поданням клопотання про виклик свідків; 13.10.2020 року через хворобу ОСОБА_1 та перебування адвоката у відпустці.

Суд першої інстанції всі клопотання ОСОБА_1 та адвоката Шиманського В.М. задовольняв та крайній раз відклав розгляд справи на 26.10.2020. При цьому будь-яких пояснень і доказів на їх підтвердження ОСОБА_1 суду першої інстанції не подавав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання (рішення Європейського Суду від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії").

У рішенні по справі "Пономарьов проти України" Європейській Суд з прав людини зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин розгляд судом справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не можна вважати порушенням права останнього на захист і доступ до правосуддя, а така поведінка останнього давала підстави суду розцінити її як зловживання своїми процесуальними правами та навмисне затягування справи для уникнення від відповідальності за вчинене, оскільки засідання було призначене за три дні до закінчення строку притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на час складення адмінпротоколу адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за статтею 130 КпАП України відсутня, виходжу з наступного.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

До набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" за N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КпАП України та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КпАП України, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 року з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 року за ст. 130 КпАП України в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Частиною 1 статті 8 КпАП України передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За цими положеннями до осіб, які вчинили після 03 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.

Тому водій ОСОБА_1 вчинивши правопорушення 30 липня 2020 року, підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 статті 130 КпАП України у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення статті 286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в Кодексі про адміністративні правопорушення України.

Переконливих доводів, які б спростовували чи ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в апеляційній скарзі не наведено і під час її розгляду не встановлено.

Відтак порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник