ЄУН № 336/1574/20
пр. № 3/336/842/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Брагіній І.В.. за участі захисника адвоката Суліма С.Л., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , працює директором ТОВ «Транс.Нафта. Ойл»,

ВСТАНОВИВ:

Працівником державної податкової служби складений протокол про адміністративне правопорушення щодо директором ТОВ «Транс.Нафта. Ойл» ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 1 КУпАП, згідно з яким при перевірці підприємства виявлено, що зберігання та реалізація пального в період часу з 01.07.2019 року по 15.08.2019 року здійснювались без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

В судовому засіданні захисник вказав, що ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнає, оскільки у зазначений період часу не було затвердження порядку отримання ліцензії, тож і не було можливості її оформити, а одразу після встановлення такого порядку ліцензія була отримана.

Статтею 164 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Статтею 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222 від 02.03.2015 року в редакції, яка діяла станом на 01.07.2019 року визначалось, що державна політика у сфері ліцензування ґрунтується, зокрема, на:

1) принципі єдиної державної системи ліцензування, що реалізується шляхом:

встановлення єдиного переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, виключно цим Законом;

визначення вичерпного переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, виходячи з мінімальної кількості таких документів, достатніх лише для підтвердження виконання вимог відповідних ліцензійних умов;

визначення Кабінетом Міністрів України органів ліцензування та видів господарської діяльності згідно із статтею 7 цього Закону, на які відповідний орган ліцензування видає ліцензії;

3) принципі дотримання законності шляхом того, що:

запровадження ліцензування виду господарської діяльності здійснюється виключно законом;

встановлюються конкретні строки здійснення кожної дії органу ліцензування, спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування;

вимоги ліцензійних умов мають бути однозначними, прозорими та виключати можливість їх суб`єктивного застосування органами ліцензування чи ліцензіатами.

Статтею 6 Закону України № 222 визначено, що орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону.

Види господарської діяльності, на здійснення яких державний колегіальний орган видає ліцензії, встановлюються цим Законом.

Орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності розробляє проекти ліцензійних умов і змін до них та подає їх в установленому порядку на затвердження Кабінету Міністрів України, якщо інше не встановлене законом.

Як вказував захисник, станом на 01.07.2020 року ліцензійні умови для ліцензування господарської діяльності із виробництва і торгівлі пальним, зберігання пального, прийняті не були, отже можливості отримання такої ліцензії суб`єкт господарювання не мав.

З цього приводу, а також і з інших підстав. у березні 2020 року ТОВ «Транс.Нафта.Ойл» були подані заперечення на акт перевірки, однак, станом на день розгляду справи ці заперечення не були розглянуті та відомості про результату їх розгляду суб`єкту господарювання не сповіщені.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З наданих суду документів вбачається, що 12.03.2020 року ТОВ «Транс.Нафта.Ойл» подано заперечення щодо акту перевірки, відомості про результати розгляду яких наразі відсутні.

Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Зважаючи на викладене, оскільки станом на 01.07.2019 року були відсутні затверджені в установленому законом порядку ліцензійні умови ліцензування господарської діяльності із зберігання пального та торгівлі пальним, а також враховуючи той факт, що на час розгляду справи органом ДПС не розглянуті заперечення підприємства на результати перевірки, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами не підтверджено наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, а обов`язок доведення правомірності свого рішення органом ДПС не виконаний, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк