Справа № 189/310/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа у відношенні громадянки ОСОБА_1 , а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №295198 від 10.03.2020 року, згідно якого 07.03.2020 року, о 13 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_1 ухилилась від виховання свого внука ОСОБА_2 , якому являється опікуном, а саме, допустила той факт, що внук пішов з дому та не повернувся додому до 22-00 години.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_1 , в якій остання просить проводити розгляд справи без її участі, у зв`язку з тим, що вона не може прибути в судове засідання через проблеми зі здоров`ям.

Згідно ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП при розгляді адміністративного матеріалу, не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 9 розділу 2 «Документування адміністративних порушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015р., при складанні протоколу зазначаються, у тому числі - місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена інформація про те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення повторно протягом року, а також суду не надано доказів повторності вчиненого адміністративного правопорушення. Таким доказом є належним чином засвідчена копія постанови суду, яка набрала законної сили. В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст. 6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Однак, в матеріалах справи взагалі відсутнє свідоцтво про народження дитини, як єдиний доказ, який би свідчив дату народження дитини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 9,62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 38, 247, 283-285 Кодексу про адміністративні правопорушення України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Чорна