Справа № 127/7822/20
Провадження № 3/127/2731/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 поліцейським взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Комаром Р.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного протоколу ОСОБА_1 , 01.04.2020 о 20 год 30 хв, в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоровю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав, пояснивши, що правопорушення він не вчиняв. За вказаною у протоколі адресою він проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та здійснює її догляд. 01.04.2020 за місцем свого проживання у нього виникла сварка із своєю сестрою на підґрунті складеного ОСОБА_2 заповіту, в ході якого сестра і викликала поліцію. При цьому відмічав, що і заяву, і пояснення від імені матері ( які містяться в матеріалах справи) писала сестра, вказуючи на почерк останньої та похилий вік матері.

Допитана в судовому засідання як свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що є сусідкою за місцем проживання ОСОБА_1 та його матері. В той день вона навідувала ОСОБА_2 , яка повідомила їй, що сестра ОСОБА_1 викликала поліцію з приводу конфлікту між ними. Додатково вказувала, що знає ОСОБА_1 як неконфліктну, добропорядну, ввічливу особу, яка постійно піклується про свою матір похилого віку.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідальність за ч. 1 ст.173-2 КУпАП настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), погрози, образи чи переслідування, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено термін, під яким насильство у сім`ї - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім`ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

При цьому, суд також відмічає, що будь-які інші докази не можуть підміняти протокол про адміністративне правопорушення, вимоги щодо якого визначені нормами КУпАП.

Надаючи оцінку доказам у цій справі щодо факту вчинення правопорушення, суд звертає увагу, що лише заява та письмові поясненнями ОСОБА_2 , на підставі яких згідно рапорту поліцейського і був складений протокол, вказують про вчинення ОСОБА_1 дій. Разом з тим, будь-яких інших доказів по обставинам вчинення правопорушення матеріали справи не містять.

Як вбачається з фабули протоколу про адміністративне правопорушення «... ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої». Водночас, як слідує із самої заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 01.04.2020 о 20 год 30 хв, в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ображав та висловлювався на її адресу нецензурну лайку, чим завдав психологічної шкоди.

При цьому, з письмових пояснень ОСОБА_2 не вбачається відомостей з приводу того, яким чином дії ОСОБА_1 шляхом висловлювань обмежували її волевиявлення, а саме: спричиняли емоційну невпевненість, надавали підстави вважати перебування себе або третіх осіб у небезпеці та нездатності захистити себе, а також яку шкоду її психічному здоров`ю було завдано такими діями.

Зважаючи на надані у судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, за відсутності в матеріалах справи будь-яких інших фактичних даних, які б вказували на сам факт вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , тим самим не вбачається можливим встановити поза розумним сумнівом наявність вини в діях ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1)

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи те, що необхідних та достатніх доказів, які підтверджують наявність в діях особи адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст. 247, 280, 283, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: