П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.12.2020 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 3ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу №ЛВ26337/462/АВ/П/ПТ від 21.09.2020 ОСОБА_1 будучи фізичною особою-підприємцем, вчинила адміністративне правопорушення виявлене 21.09.2020 року о 10 год. 00 хв., під час проведення інспекційного відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фактична адреса здійснення господарської діяльності:м.Львів, вул. Федьковича 29 (салон-перукарня "СОФІ"), порушення вимог законодавства про працю відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 41 КУпАП. Порушення вимог ч. 1 ч. 3 ст. 24 КЗпП України, ПКМУ №413-Законодавством передбачено: відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частною 3 ст. 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ПКМУ№413- Повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

11.09.2020 інспекторами праці ГУ Держпраці у Львівській області, згідно направлення №1159 від 08.09.2020, з метою проведення інспекційного відвідування предметом заходу якого є додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин, здійснено вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: АДРЕСА_2 (салон-перукарня "СОФІ").

В ході проведення заходу за вищевказаною адресою фактичного місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за виконанням трудової функції манік`юрника та перукаря, засобами фото-відео фіксації зафіксовано двох осіб, з наданих пояснень яких встановлено, що: Особа ОСОБА_2 (манікюрник). Особа ОСОБА_3 (перукар). Перелічені вище особи, зазначили, що виконують трудову функцію (манікюрника,перукаря) в інтересах (на користь) ФОП ОСОБА_1 без належного укладення трудових відносин, жодних договорів з роботодавцем в особі ФОП ОСОБА_1 укладали та не підписували. В ході проведення інспекційного відвідування, з наданої інформації ПФУ України встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не використовує працю найманих працівників за трудовими договорами чи працю (надання послуг) найманих працівників(виконавців) за договорами цивільно-правового характеру. В ході проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування, об`єктом відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів щодо належного укладення трудових відносин відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст. 24 КЗпП України та ПКМУ №413 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 11.09.2020.Враховуючи наведене, має місце порушення вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, ПКМУ №413, що полягає у фактичному допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, двох осіб, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушила вимоги ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні 23.10.2020 ОСОБА_1 вину у скоєному визнала повністю, про що надала суду письмову заяву, просила надати час для подання до суду характеризуючих даних, які б суд міг врахувати при прийнятті рішення у даній справі. Разом з тим, в судові засідання 18.11.2020 та 03.12.2020 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи за адресою, зазначеною в протоколі.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Масюк Б.Б. також двічі подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: 18.11.2020 та 03.12.2020, що свідчить про обізнаність такого про розгляд даної справи. Зважаючи, на повторну неявку ОСОБА_1 та її представника така процесуальна поведінка може свідчити про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, а відтак і про можливий намір ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до Глави 21 КпАП Україниособа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Так, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 21.09.2020, остання повідомила про те, що виявлені порушення буде усунено у встановлений приписом строк 21.09.2020.

Жодних документів на підтвердження виконання припису про усунення виявлених порушень №ЛВ26337/462/АВ/П від 21.09.2020 ОСОБА_1 не надано.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно диспозиції ч. 3 ст.41КУпАП адміністративним правопорушенням є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Тобто, з диспозиції вказаної статті вбачається, що об`єктом даного правопорушення є права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці, на соціальний захист у випадку втрати годувальника чи працездатності, чи інші права встановленні чинним законодавством.

Суб`єкт правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП виступають посадові особи на яких законодавством покладено обов`язки з дотримання законодавства.

Суб`єктивна сторона може бути у формі умислу або необережності.

Проналізувавши вищенаведені норми законодавства та матеріали адміністративної справи приходжу до переконання, що окрім особистого визнання вини ОСОБА_1 , її вина у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП доведена також дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № ЛВ26337/462/АВ/П/ПТ від 21.09.2020; приписом про усунення виправлених порушень №ЛВ26337/462/АВ/П від 21.09.2020; відеозаписом події.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.41 КУпАП суд не вбачає.

При накладененні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, визнання нею вини у вчиненому, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також враховуючи завдання КУпАП про виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме у розмірі 8500 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст.283,284, КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3ст.41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення .

Суддя Марків Ю.С.