Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/198/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 123 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., та стягнено судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 20.04.2020, о 17 год. 53 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Салтикова-Щедріна, 1б, здійснив рух через залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора та ввімкненому звуковому сигналі, чим порушено вимоги п.п. 20.5 (в), 20.5 (б) правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 13.05.2020, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить провести розгляд апеляційної скарги без його участі за наявними у справі матеріалами посилаючись на хворобу COVID-19.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення місці він здійснив рух через залізничний переїзд, при цьому шлагбаум не був опущений, не почав опускатись та за відсутності забороненого звукового сигналу (сигналізації), тобто він здійснив в`їзд на залізничний переїзд та проїхав переїзд не порушуючи вимоги ПДР України. Також зазначає, що складений інспектором поліції щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, так як в протоколі не зазначено конкретне місце його складання, місце скоєння правопорушення, суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин. Вказує, що порушення вимог пунктів 25в, 25б ПДР не допускав, оскільки розділ 25 стосується руху транспортних засобів у колонах. В свою чергу суд в оскаржуваній постанові зазначив про порушення пунктів 20.5 (в), 20.5 (б) правил дорожнього руху України. Також вважає, що компакт диск не являється доказом його вини, оскільки є лише носієм інформації, процес запису та зчитування інформації.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 223595 від 20.04.2020, у якому викладені встановлені судом обставини та диском з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, який долучений до матеріалів справи та переглянутий в судовому засіданні та який повністю підтверджує обставини зазначені у протоколі.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого, суд визначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.123 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Так, твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції визнав непереконливими через їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки вони повністю спростовуються дослідженим та перевіреним судом в ході судового розгляду справи диском із фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, який є достовірним, достатнім та відповідає критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року, «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року, а тому не викликає сумнівів у суду апеляційної інстанції та виявленні на ньому факти покладені в основу постанови. Зазначене спростовує думку апелянта про те, що компакт диск не являється доказом його вини, оскільки є лише носієм інформації, процес запису та зчитування інформації.

Також із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому зазначено місце його складання м. Кропивницький вул. Салтикова Щедріна 1б, що є поруч з залізничним переїздом де було скоєно адміністративне правопорушення, зазначена суть правопорушення встановлена судом та викладена в оскаржуваній постанові.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові зазначено порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 20.5 (в), 20.5 (б) ПДР України, відповідно яких рух через переїзд забороняється, якщо: п. 20.5 (б) шлагбаум опущений або почався опускатись; п.20.5 (в) увімкнено заборонений сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.

Будь яких доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання винним ОСОБА_1 за ч.2 ст.123 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

За вказаних обставин вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар