ПОСТАНОВА

Іменем України

17.06.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Кара Р.Т., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ОБ №063700 від 04.05.2020 року), який надійшов з Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області з Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063700 від 04.05.2020 року, 04 травня 2020 року о 12 годині 15 хвилин в с. Скельки по вул. Центральна ОСОБА_1 керував мопедом VIPER б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах із порожнини рота) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та продуття алкотестеру Drager відмовився в присутності свідків, від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 04 травня 2020 року він приїхав до магазину на мопеді, алкогольні напої не вживав. В цей час до магазину під`їхали поліцейські, сказали, що він знаходиться в алкогольному сп`янінні, вимагали пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру Drager, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, йому ніхто не пропонував. Побоюючись того, що у нього відберуть скутер, він відмовився проїхати на огляд до лікарні і підписав документи, які йому були надані поліцейськими. Після цього поліцейські дозволили поїхати на скутері додому, від керування його не відстороняли.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Кара Р.Т. просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно ст.278 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка

притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП, встановлений порядок огляду на стан сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами.

Так, частиною другою вказаної статті встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Дана норма кореспондується з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, яка зареєстрована в Мінюсті 11.11.2015 року за №1413/27858 (надалі Інструкція).

Відповідно до цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду - лікарем найближчого закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду, форма якого затверджена МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З системного аналізу вказаних норм випливає, що ці норми імперативного характеру і не дають права вибору поліцейському обирати, яким чином проводити огляд водія на стан сп`яніння, чи на місці зупинки транспортного засобу, чи в медичному закладі, а чітко визначають порядок проведення такого огляду спочатку на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови водія проходити такий огляд або не згоди з результатами огляду, поліцейський зобов`язаний оформити

направлення в медичний заклад для проходження медичного огляду і запропонувати або доставити водія до медичного закладу для проходження медичного огляду, і пройти такий огляд в медичному закладі, а не навпаки.

Поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення є суб`єктом владних повноважень і відповідно до ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено порядок, тобто спосіб, у який зобов`язані діяти працівники поліції при виявленні у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні за клопотанням захисника допитані свідки:

Свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що 04 травня 2020 року близько 12 години він приїхав на власному автомобілі до магазину, де до нього підійшли поліцейські та запросили бути присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Як йому пояснили поліцейські, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте особисто він не чув щоб поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою Драгеру чи в медичному закладі, а ОСОБА_1 відмовився від огляду. На його думку, ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Після залучення його як свідка, він постійно розмовляв з поліцейським, який записував його анкетні дані, тому не чув змісту розмови іншого поліцейського з ОСОБА_1 . Він лише почув, що ОСОБА_1 роз`яснили його права. Під час складання протоколу він присутній не був, він лише підписав пустий бланк пояснень і поїхав. Підпис в протоколі про адміністративне правопорушення йому не належить.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. 04 травня 2020 року він під`їхав на автомобілі до магазину в с.Скельки. Біля магазину вже стояв поліцейський автомобіль та інші автомобілі. Чув, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 проїхати до лікарні для огляду. Потім роз`яснили права. Ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не побачив.

Для перевірки достовірності обставин, зазначених в протоколі та письмових поясненнях, судом викликався також свідок ОСОБА_4 , проте, незважаючи на отримання ним судової повістки, зазначена особа до суду не з`явилась.

В судовому засіданні були досліджені й інші докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №063700 від 04.05.2020 року, рапорт поліцейського СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ст.сержанта поліції Бакланова Т.С. від 04.05.2020 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , довідку інспектора СРПП Василівського ВП ГУНП в Запорізької області ст.лейтенанта поліції Бориносова С.

Судом також оглянутий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, який містить 1 файл, дослідженням якого встановлено, що він містить фрагмент відеозапису, на якому ОСОБА_1 без жодних ознак алкогольного сп`яніння відмовляється проїхати на медичний огляд до лікарні, відмови в проходженні огляду за допомогою приладу Драгер не зафіксовано. Крім того, на підтвердження показань свідка ОСОБА_2 на відеозаписі видно, що під час пропозиції поліцейського пройти медичний огляд, свідок ОСОБА_2 спілкується з іншим поліцейським, а потім підписує документи і до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення залишає місце події. Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалося без участі свідка ОСОБА_2 , що свідчить про порушення поліцейськими вимог ст.266 КУпАП. Крім того, всупереч Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за №28/32999, поліцейськими не здійснювалася безперервна відеозйомка з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейським під час зупинки транспортного засобу і до їх завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, а нагрудні камери включалися тоді, коли це було потрібно працівникам поліції.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, необхідно звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також в деяких інших справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (№2) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які належні і допустимі докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова