Комінтернівський районний суд м.Харкова
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Колодяжна І.М. , розглянувши адміністративний матеріал, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , Маріупольский загін морської охорони, начальника відділення організації технічного обслуговування та ремонту електромеханічного відділу, за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 22.11.2019 року біля буд. 13 по вул. Морозова в м. Харкові лейтенант ОСОБА_1 , будучи старшим машини, незаконно використав службовий транспортний засіб ГАЗ 3307-12 ( військовий номер НОМЕР_1 ), для доставки до військової частини НОМЕР_2 в інтересах ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» двигуна 457 К, виготовленого відповідно до договору № 63327/153 від 23.09.2019 року, згідно якого доставка двигуна 457 К повинна була здійснена за рахунок ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування», тобто ОСОБА_1 використовуючи транспортний засіб не за призначенням порушив вимоги ст. ст.11, 16 статуту внутрішньої служби ЗСУ, пунктів 10,15 наказу командира від 20.12.2018 року № 837-АП розділу II посадової інструкції, затвердженої наказом командира від 27.02.2018 року V12/
ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді, надав свої письмові пояснення, з яких вбачається, що для виконання умов договору № 63325/192-19 від 12.11.2019 року необхідно було доставити двигун на підприємство. Під час оформлення документів на відрядження, у зв`язку з великим навантаженням при виконанні службових обов`язків, не перевірив умови договору та почав оформляти документи (довіреність) на отримання двигуна. У зв`язку з великим службовим навантаженням, допустив помилку та не до кінця оформив довіреність на отримання двигуна та взяв її до міста Харкова. Після того, як приїхав до м. Харкова на ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування», представник підприємства йому повідомив, що відповідно до умов договору постачання двигуна за рахунок ДП « ХКБД», та запропонував йому забрати двигун на його автомобілі, а вони підготують документи для додаткової угоди на зменшення суми, а він в свою чергу повинен був дооформити довіреність, на що він дав згоду. 22.11.2019 року лист на зменшення суми (з розрахунком) було направлено до військової частини. Додаткову угоду було підписано після проведення службового розслідування. Просив розглядати справу за його відсутністю.
Дослідивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, матеріали справи, суд приходить до наступного:
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно Листа від 01.12.2003 № 22-34-1465, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі "Олександр Волков проти України", рішення від 9 січня 2013 року, (заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив: "Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень" (§137).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення, таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.: OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, §571).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Таким чином, в частині вирішення питання встановлення наявності/відсутності в діях ОСОБА_1 провини при закритті провадження у справі, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, суд виходить з положень ст. 280 КУпАП, згідно правил якої Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…. а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи:- протоколом про адміністративне правопорушення РУМО № 125843 від 16.12.2019 року, в якому зазначено місце, та фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; наказом № 775-Аг від 22.11.2019 року, висновком службового розслідування за фактом можливого перевищення службових повноважень лейтенанта ОСОБА_1 посвідченням про відрядження № 311 від 19.11.2019 року, нарядом на використання машин на 22.11.2019 року, товарно-транспортній накладній № 286 від 21.11.2019 року, витягом з наказу № 837-АГ від 20.12.2018 про порядок експлуатації транспортних засобів в Маріупольському загоні морської охорони у 2019 році.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, тобто незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів, споруд чи іншого військового майна, використання військовослужбовця для виконання завдань, не повязаних з військовою службою, а також інше зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, в умовах особливого періоду.
За таких обставин, вважаю, що провадження по даній справі стосовно ОСОБА_2 і. підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 38, ч. 2 ст.172-13,ст.ст.280, 283,284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП.

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП закрити, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - І. М. Колодяжна