Справа № 711/6460/20
Номер провадження 3/711/2062/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 03 листопада 2020 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Угорчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

07.09.2020 р. біля 22 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Ніссан» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сержанта Смірнова, 2 в м. Черкаси з ознаками алкогольного сп`яніння, але відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правила), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що увечері 07.09.2020 р. зустрівся із своїми знайомими, які вживали спиртні напої, потім йому зателефонувала дружина і попросила придбати і привезти ліки для новонародженої дитини. Будучи тверезим, він поїхав разом із цими знайомими, але по дорозі його зупинили поліцейські і безпідставно запідозрили його у тому, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Він погодився пройти огляд на місці з використанням технічного приладу (т.зв. «Драгер»), але його у поліцейських не було і потрібно було чекати кілька десятків хвилин, тому він відмовився, а також відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я з тих же причин, тому що поспішав до аптеки, а потім додому. Поліцейські роз`яснили йому право пройти огляд самостійно протягом двох годин, не відсторонили його від керування транспортним засобом. Далі він придбав і завіз додому ліки, а потім відвіз знайомих по домах, а з одним із них поїхав до закладу охорони здоров`я, де пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого виявився тверезим.

В судовому засіданні захисник Герасименка Є.О. вважала, що вина її підзахисного не доведена і заявила клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що у ОСОБА_1 не виявлено жодних ознак алкогольного сп`яніння і він зразу погодився пройти огляд на стан сп`яніння, але у подальшому змушений був відмовитись від такого огляду, тому що у поліцейських не виявилось приладу «Драгер», а ОСОБА_1 не мав часу його очікувати чи проходити огляд у закладі охорони здоров`я. Поліцейські не вияснили особу понятих, які самі перебували у стані сп`яніння, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння самостійно, що він і зробив протягом двох годин з часу зупинки.

Суддя не вбачає підстав для виклику і допиту свідків, у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, яких захисник йменує понятими, з наступних підстав.

Посилання захисника на рішення Верховного Суду про те, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, тому що ці особи не допитувались в судовому засіданні, суддя вважає недоречними з наступних підстав.

Дійсно, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (справа №560/751/17) міститься висновок про те, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може підтверджуватись поясненнями інших осіб, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, вказана справа розглядалась за правилами адміністративного судочинства (КАСУ), у якому доказами є показання свідків, які попереджаються про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань (п.3 ч.2 ст.72, ч.4 ст. 92, ч.3 ст. 212 вказаного Кодексу).

На відміну від КАСУ при розгляді справи про адміністративне правопорушення доказами є, зокрема, пояснення (а не показання) свідків, які не попереджаються про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, а зобов`язані дати правдиві пояснення (а не показання) (ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 272 КУпАП).

З цього випливає, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має право визнати доказом і письмові пояснення свідків.

Сам ОСОБА_1 , а також свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не заперечують того, що поліцейські залучали свідків для фіксування факту відмови водія від огляду на стан сп`яніння. Вказані особи зафіксовані на дослідженому відеозапису.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суддя виходить із наступного.

Згідно з вимогами п.2.5 Правил, п.3 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконати вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Такий порядок огляду встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція), а також ст. 266 КУпАП.

З рапорту поліцейської ОСОБА_5 встановлено, що нею разом з поліцейським ОСОБА_6 отримано інформацію від інших осіб про те, що водій, який керує автомобілем «Ніссан» номерний знак НОМЕР_1 , ймовірно перебуває у стані сп`яніння, тому зупинили цей автомобіль. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, але водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

В письмових поясненнях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зазначено, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити перевірку на стан алкогольного сп`яніння.

Відділом поліції надано суду диск із відеозаписом події, зробленим за допомогою відеокамери, закріпленої на форменому одязі.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З огляду на викладене інформація, яка міститься на диску з відеозаписом, що зроблений поліцейськими, визнається доказом.

Дослідженням цього доказу встановлено, що поліцейський, запідозривши водія ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння з використанням технічного засобу, на що водій відмовився і відмовився пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, у тому числі й у присутності свідків. При цьому ОСОБА_1 не посилався на те, що поспішає до аптеки за ліками для дитини, що погоджується пройти огляд на стан сп`яніння з використанням технічного приладу, а зазначив, що відмовляється пройти огляд з використанням такого приладу, якому не довіряє, а також відмовляється пройти огляд у закладі охорони здоров`я. В цій частині відеозапис вівся безперервно і цим доказом спростовуються пояснення ОСОБА_1 про те, що він погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, але у поліцейських не було із собою відповідного обладнання.

Для проведення такого огляду у поліцейських були підстави, тому що вони (і це зафіксовано на відеозаписі та у протоколі) виявили у ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Така ознака алкогольного сп`яніння передбачена пунктом 3 розділу І вказаної Інструкції. Ця обставина, на думку судді, давала підставу поліцейському вимагати від водія проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дії поліцейських відповідали п.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. В даному конкретному випадку поліцейські отримали інформацію про те, що водій транспортного засобу може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, тобто причетний до адміністративного правопорушення, тому правомірно зупинили автомобіль, а отримана інформація знайшла своє підтвердження.

Таким чином, на підставі досліджених доказів у їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, але відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, вважаю, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена, і на нього необхідно накласти стягнення.

Зазначеною нормою закону передбачено відповідальність за:

1)керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» Правил);

2)передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п.2.9 «г» Правил);

3)відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 Правил).

З моменту відмови у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 стягується судовий збір.

Надані ОСОБА_1 і його захисником докази у виді копії амбулаторної картки, а також пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є належними у цій справі, тому що доводять те, що водій ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, про що протокол не складався і не розглядається.

Сам ОСОБА_1 підтвердив, що поліцейський заборонив йому подальше керування транспортним засобом, тому доводи захисника в цій частині не приймаються. З відеозапису встановлено, що не поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти після складення протоколу про адміністративне правопорушення огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а на його запитання дали ствердну відповідь, що він може самостійно пройти такий огляд.

Керуючись ст. ст. 1,6,7, 280, 283 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп.

Відповідно до положень ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В. В. Угорчук