Справа 350/1514/20
Номер провадження 3/350/567/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу № 556 від 18 вересня 2020 року, головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Петруняком С.З., за обставин проведення фактичної перевірки місць отримання пального за адресами: вул.Римика,14 та вул.Дружби,2 в смт.Перегінське, Рожнятівського району, встановлено, що ОСОБА_1 , керівник ПП « ОСОБА_2 » вчинив правопорушення: проведення господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено ст.15 Закону України « Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етеливого, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального. Дата, час і місце вчинення правопорушення:08.09.2020 смт.Перегінське Рожнятівського району.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що ніякого зберігання пального він не здійснює. Він проводить підприємницьку діяльність пов`язану з лісопереробкою. В нього на пилорамі чи вдома відсутні ємкості для зберігання пального. Протокол складено безпідставно у його відсутності. Просить закрити провадження саме за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу стосовно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення 08.09.2020 правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП.

Згідно фабули протоколу, ОСОБА_1 «вчинив правопорушення: проведення господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено ст.15 Закону України « Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», що в свою чергу може відповідати об`єктивній стороні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Однак головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Петруняком С.З., в протоколі не вказано частину статті 164 КУпАП, яку своїми діями порушив ОСОБА_1 .

Стаття 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачає, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Протокол не містить даних про те, де саме та в якій кількості ОСОБА_1 здійснював зберігання пального.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 р «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі види правопорушень в сфері господарської діяльності», господарською вважається діяльність не менше трьох разів протягом одного календарного року.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Отже, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.164 КУпАП, а саме: проводив господарську діяльність без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: зберігав пальне без наявності ліцензії на право зберігання пального, матеріали справи не містять.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням в провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Статтею 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою,яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначені вимоги закону в протоколі №556 від 18.09.2020 року, не дотримані.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, згідно з протоколом, що направлений до суду, вказаний протокол не підписано ОСОБА_1 , відмову від підписання протоколу особою, що притягається до адміністративної відповідальності, не було засвідчено підписами свідків.

Отже є підстави вважати правдивими твердження ОСОБА_1 про те, що у його присутності, та в зазначеному в протоколі місці він не складався, про існування протоколу він дізнався після виклику в судове засідання.

Також, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі не зазначена частина статті 164 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що статті особливої частини КУпАП передбачають відповідальність за конкретні діяння (дію або бездіяльність). Особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності не за порушення статті особливої частини КУпАП, а за вчинення діяння нею передбаченого. Отже вказуючи суть адміністративного правопорушення уповноважений орган або посадова особа мають викласти суть правопорушення що відповідає диспозиції відповідної частини статті особливої частини КУпАП та вказати, що відповідальність за це передбачена статтею з вказанням частини, якщо така передбачена.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею (частиною статті) особливої частини КУпАП.

Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Суд вважає за необхідне зазначити що протокол про адміністративне правопорушення є доказом, а отже у разі складення його із порушенням процедури передбаченої законом такий доказ може бути визнаний не допустимим.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, тобто протокол не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ставлять під сумнів правильність та законність його складання.

На переконання суду, за наявності факту вчинення особою адміністративного правопорушення, інспектор, який склав вказаний протокол, мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати і інші докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення особи, але таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Все вищевказане є порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 279, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :