Справа № 129/2671/20
Провадження по справі № 3-зв/129/34/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2020 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Дєдов С.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Ковчежнюка В.М. у справі № 129/2671/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Установив:

21.10.2020 р. суддя Ковчежнюк В.М. заявив самовідвід з огляду на те, що давно і добре особисто знає ОСОБА_1 , що виключає його участь у цій справі як судді.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на розгляд заяви про самовідвід судді не з`явився, що не перешкоджає розгляду цієї заяви.

Вивчивши заяву та матеріали справи, визнаю за необхідне задовільнити заяву про відвід судді з таких міркувань.

Відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно зі ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суду є процесуальне право учасника справи заявити відвід судді, який розглядає його справу, вказане процесуальне право на відвід судді гарантує неупередженість та об`єктивність суду.

Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості судді.

Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93).

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

У справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) ЄСПЛ зазначено «104. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності».

На думку ЄСПЛ, неупередженість може визначатися виходячи з суб`єктивноі? перевірки, а саме на підставі особистих переконань конкретного судді в конкретніи? справі, а також об`єктивноі? перевірки, при оцінці того, забезпечив суддя достатні гарантіі? для виключення правомірних сумнівів в цьому зв`язку.

Об`єктивна оцінка стосується переважно ієрархічних чи інших зв`язків між суддею і іншими учасниками провадження, які можуть об`єктивно обґрунтувати сумніви в неупередженості суду і, відповідно, не відповідають нормам Конвенції стосовно об`єктивної безсторонності (Micallef проти Мальти [ВП], § 97)

Чинний КУпАП не містить будь-яких норм щодо заявлення відводу чи самовідводу судді, а також порядку розгляду цих заяв, однак діючі Кримінальний процесуальний Кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді вказаної заяви про самовідвід, необхідно застосувати аналогію права.

Оскільки суддя Ковчежнюк В.М. давно і добре знає ОСОБА_1 , що є обставиною, яка викликає сумніви в неупередженості судді Ковчежнюка В.М. та несумісна з установленим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, то заява судді про самовідвід є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, Бангалорськими принципами поведінки суддів, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

Постановив:

Заяву про самовідвід судді Гайсинського районного суду Вінницької області Ковчежнюка В.М. задовільнити.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, - передати для розгляду іншому судді відповідно до встановленого законом порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: