Справа №461/8968/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Романюк В.Ф. з участю: представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Петришина В.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм маршрутного транспортного засобу ЛК АТП №1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 151254 від 13.10.2020 року,13.10.2020 о 15:30 у м. Львів, вул. Вітовського Франка, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ марки ЧАЗ А81.10 д.н.з. НОМЕР_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 45 сполученням Вікторія Гарденс - пл. Галицька, в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена техн. характеристикою ТЗ визначена в реєстраційних документах на цей ТЗ чим порушив вимоги п.п. 2 п. 11 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про становлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів».

Захисник Петришин В.М. в судовому засіданні факт правопорушення заперечив, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. З цього приводу подав письмові пояснення. Просив суд закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно дост. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "зелений" рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж: кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАПта не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 151254 від 13.10.2020 рокуне відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Не всі реквізити протоколу заповнені належним чином, що є порушенням п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «до протоколу додаються» не перелічено доказів, що додаються до нього, як це передбачено вказаною Інструкцією.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків адміністративного правопорушення, ці особи не встановлені та не опитані. Відсутні будь-які інші докази вчинення адміністративного правопорушення (наприклад, фото- та відеоматеріали тощо).

В матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, що автобус рухався із пасажирами, при цьому їх кількість перевищувала кількість місць для сидіння. Відсутня інформація про кількість перевезених пасажирів.

До протоколу не надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що унеможливлює встановлення наявності чи відсутності факту перевезення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, пасажирів в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою даного транспортного засобу.

До протоколу не додано доказів, що станом на день складення протоколу на території м. Львова було установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки.

Станом на 13.10.2020 року, на території м. Львова було встановлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, тому поліцейський не мав підстав кваліфікувати інкриміноване ОСОБА_1 діяння за підпунктом 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року.

До матеріалів справи не долучено відповідних доказів на підтвердження здійснення перевезення у режимі маршрутного таксі, та доказів регулярності перевезення, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі.

У статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III) передбачено, що послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено основні терміни, зокрема регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; перевезення пасажирів у звичайному режимі руху - перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування з дотриманням усіх зупинок, передбачених розкладом руху; перевезення пасажирів в експресному режимі руху - перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування, на якому є звичайний режим руху, з дотриманням зупинок, кількість яких за розкладом руху не перевищує 25% кількості зупинок при звичайному режимі руху; перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху.

ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закон № 2344-ІІІ ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, відсутні. Відсутні також відомості про те, що ОСОБА_1 у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності без реєстрації притягнуто до юридичної відповідальності.

Разом з цим, положення підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року передбачає на період карантину не заборону керування пасажирським автобусом (що здійснює водій ОСОБА_1 , азаборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом (що здійснює суб`єкт господарювання - перевізник).

Посадові обов`язки ОСОБА_1 , як водія, визначені у посадовій інструкції водія автотранспортних засобів, яка затверджена директором ЛК АТП №1 від 07.10.2020 року, а також обов`язки водія визначені п.147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМ України від 18.02.1997 р. № 176, і в цих документах не передбачено здійснення контролю за кількістю пасажирів, відповідно, цей контроль мали би організувати суб`єкт, який організував та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює правопорядок.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб визначений Законом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.Ф. Романюк