Провадження № 33/824/865/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 березня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю захисника Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Хомича О.О. та адвоката Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2019 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 15.11.2019 року о 09 годині 45 хвилин в місті Києві по проспекту Науки, 47, керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків. Тобто, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_1 просить скасувати постанову щодо нього, а провадження закрити за відсутністю події правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно виніс оскаржуване рішення, оскільки він належним чином не був повідомлений про судовий розгляд, копію постанови йому направлено не було.

- адвокат Александров Д.О. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, постановленою без з`ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що з тексту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 поліцейські не пропонували пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто, водій фактично пункту 2.5 ПДР не порушував, у зв`язку з чим не повинен нести відповідальність за ст. 130 КУпАП. Апелянт зазначає, що поліцейський розглянув на місці справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за проїзд на заборонюючий сигнал світлофора, він не погодився з поліцейськими, на ґрунті чого у них виник конфлікт. В подальшому, небажання ОСОБА_1 вийти з автомобіля для спілкування з поліцейськими було інтерпретовано ними як поведінка, що не відповідає ситуації і це було названо ознакою наркотичного сп`яніння. Окрім того, поліцейський не міг встановити блідість обличчя ОСОБА_1 через заводське тонування автомобіля, у зв`язку з чим, на думку захисника, всі інкриміновані ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння є надуманими. Також зазначає, що ОСОБА_1 інтерпретував дії поліцейських як такі, що перевищують їх повноваження, оскільки поліцейські вважали, що в його автомобілі наявні заборонені речовини, у зв`язку з чим, через побоювання застосування до нього фізичної сили, він викликав поліцію та перебував в автомобілі. Апелянт вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, поліцейський відповів замість водія, трактуючи його поведінку як ухилення від проходження огляду. На час проведення процедури поліцейські не назвали жодної з ознак наркотичного сп`яніння, передбачених законом, у зв`язку з чим, не мали законної підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння та вимагати пройти такий огляд.

Одночасно з апеляційною скаргою адвокатом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була розглянута без участі останнього, судом першої інстанції було порушено порядок його повідомлення. Договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 уклав із захисником лише 08.01.2020 року, через що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

Заслухавши захисника, який підтримав вказані в апеляційних скаргах доводи в повному обсязі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши запис з нагрудної камери працівника поліції, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду в передбачений законом строк, а саме відправлена засобами поштового зв`язку 02.01.2020 року. 08.01.2020 року було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Александровим Д.О., який 10 січня 2020 року подав до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Враховуючи обставини справи, вважаю за можливе поновити захиснику строк на оскарження постанови суду від 24.12.2019 року.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як слідує із матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог законодавства дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 15 Наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються пояснення свідків правопорушення. Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охоронита здоров`я Українивід 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В протоколі серії ДПР18 №255948 зазначено, що ОСОБА_1 15.11.2019 року о 09 годині 45 хвилин в місті Києві по проспекту Науки, 47, керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Захисник як в апеляційній скарзі, та к і в судовому засіданні зазначив, що при спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 був присутній тільки один свідок, який міг би підтвердити чи відмовлявся ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Для з`ясування обставин справи, які оспорює захисник а саме, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення був присутній лише один свідок, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово викликалися в судове засідання, однак жодного разу до суду не з`явилися.

Як слідує з відеофіксації зупинки водія, поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, для чого було запрошено двох свідків, які в подальшому залишили місце зупинки водія та не виявивши бажання очікувати. В подальшому поліцейським запрошувалися інші свідки, однак під час того, як ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, біля поліцейського знаходився тільки один свідок. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, із пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи не можна зробити висновку від проходження тесту на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння відмовився ОСОБА_1 , оскільки пояснення є шаблонними / а.с.3/.

Також захисник посилається на незаконну зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Як убачається з відеофіксації зупинки водія, поліцейський пояснює, що ОСОБА_1 зупинений за порушення ст.122 ч.2 КУпАП - проїзд на забороняючий сигнал світлофора - жовтий, однак в матеріалах справи відсутня постанова про накладення адміністративного стягнення на водія за вказане порушення.

Не зважаючи на наявність сумнівів стосовно встановлених фактів, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не було забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин даної справи, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його належного повідомлення про час та день судового засідання.

Таким чином, оцінюючи наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції не може прийти до однозначного висновку стосовно того, чи мав місце факт адміністративного правопорушення, за який ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Александрову Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2019 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Александрова Д.О. - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон