Єдиний унікальний номер №943/77/20
Провадження №3/943/83/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді енергетика Буського народного дому, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №375706 від 10.01.2020, що 10 січня 2020 року о 19 год. 25 хв. в селі Старий Милятин Буського району Львівської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Буської ЦРЛ.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення категорично заперечив, повідомивши, що 10.01.2020 року він приїхав на вищевказаному автомобілі в с. Старий Милятин Буського району, де очікував колег по роботі, які приїхали за ним зі ОСОБА_3 на автомобілі марки «Mitsubishi L200», після чого залишивши там свій автомобіль він поїхав на автомобілі колег в м. Кам`янка-Бузьку. Там він дійсно вживав алкогольні напої, але домовився з місцевим таксистом ОСОБА_4 , що він після повернення ОСОБА_2 в с. Старий Милятин забере його автомобіль та його самого додому в м. Буськ, оскільки колеги прямували до м. Львова. Приїхавши в с. Старий Милятин він у своєму автомобілі очікував на ОСОБА_4 близько однієї години, оскільки в нього поламався власний автомобіль, але одразу до ОСОБА_2 під`їхали поліцейські, які почали його безпідставно звинувачувати, не реагуючи на пояснення останнього про те, що він не керував, ходив біля автомобіля та очікував таксиста. Однак вони на це не реагували, а безпідставно відвезли його в Буську ЦРЛ на освідування. Оскільки він автомобілем не керував, знаходився поблизу та очікував таксиста, жодних належних і допустимих доказів для доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було, і такі взагалі відсутні, а тому просив закрити провадження щодо нього.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із представлених суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що на підтвердження винуватості ОСОБА_2 до суду надано Протокол про адміністративне правопорушення від 10.01.2020, Рапорт поліцейського Стадника С.І. від 10.01.2020, та Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 10.01.2020, які лише підтверджують факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Натомість, жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом до суду надано не було, враховуючи те, що категорично заперечується останнім, який настоює на тому, що автомобілем не керував, знаходився поблизу та очікував приїзду таксиста, після чого до нього підійшли працівники поліції у той момент, коли автомобілем ніхто не керував. Такі доводи ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки доводяться наступними доказами.

Зокрема, допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що він проживає в м. Буську і працює таксистом. Близько двох місяців тому назад, точної дати не пригадує, близько 19.00 год. йому зателефонував знайомий ОСОБА_2 та попросив забрати його зі с. Старий Милятин, на що він йому повідомив, щоби зачекав до години часу, як тільки свідок полагодить свій автомобіль то одразу його забере. Але дуже швидко йому знову зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що працівники поліції забрали його на освідування в м. Буськ, а тому автомобіль вже потрібно забрати не зі с. Старий Милятин, а із Буського відділення поліції. Після чого автомобіль забрала дружина свідка - ОСОБА_5 , оскільки він ще не встиг полагодити свій автомобіль, а дружина також має водійське посвідчення.

Наведені показання свідка повністю узгоджуються із наявною у матеріалах справи розпискою ОСОБА_5 від 10.01.2020, з якої вбачається те, що остання отримала від працівників поліції для доставки по місцю проживання автомобіль марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом із тим, суд не вправі брати до уваги рапорт поліцейського ОСОБА_6 , оскільки як роз`яснив у своїй постанові Верховний Суд у справі № 560/751/17 від 27.06.2019, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Окрім цього, жодного відеозапису, який міг би об'єктивно свідчити про хід даної події, до даної справи про адміністративне правопорушення, до суду надано не було.

За таких обставин, ураховуючи відсутність в матеріалах справи жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема недоведеність самого факту керування ОСОБА_2 автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №375706 від 10.01.2020 року, а тому суд вважає, що вина останнього у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення залишається недоведеною.

Відтак, з урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 130, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос