Провадження номер 3/741/478/20
Єдиний унікальний номер 741/1318/20
ПОСТАНОВА

іменем України

28 жовтня 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії АПР 18 № 366516 13 жовтня 2020 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснювала розповсюдження друкованих матеріалів передвиборчої агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснювала друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних про випуск, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-13 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнала повністю, пояснила, що дійсно здійснювала передвиборну агітацію на користь одного з кандидатів на посаду голови місцевої ОТГ, така агітація відбувалась 14 жовтня 2020 року, а на розповсюджуваних нею матеріалах був напис «Замовник ОСОБА_2 , виготовлено на власному обладнанні, тираж 200 штук», що свідчить про те, що адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняла. При цьому, до матеріалів справи нею додано зразок листівки, яка нею розповсюджувалась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-13 ч. 2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з нижченаведеного.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, виражається в замовленні, виготовленні, розповсюдженні під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборчої агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення містить ст. 251 КУпАП.

Частиною 2 ст. 53 Виборчого кодексу України передбачено, що друковані матеріали передвиборної агітації повинні містити відомості про підприємство, що здійснило друк, або інформацію, що друк здійснено з використанням обладнання відповідного кандидата або партії (організації партії), яка висунула кандидата (кандидатів), їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, та замовника відповідних матеріалів.

У свою чергу, відповідно до ч. 13 ст. 57 Виборчого кодексу України, забороняється виготовлення та поширення друкованих передвиборних агітаційних матеріалів, що не містять відомостей про підприємство, яке здійснило друк, тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, та замовника таких матеріалів.

Тобто, диспозиція ч. 2 ст. 212-13 КУпАП є бланкетною та відсилає до виборчого законодавства, однак у наявному у справі протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 366516 відсутні посилання на відповідні норми Виборчого кодексу України.

Окрім цього, за правилами ст. 254 КУпАП саме протокол про адміністративне правопорушення є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Між тим, у протоколі серії АПР 18 366516 не зазначено форму розповсюдження ОСОБА_1 передвиборчої агітації, місце вчинення адміністративного правопорушення, Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, також не надано інших доказів, які б доводили вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід урахувати, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах, долучених до нього, які були зібрані органом, що склав протокол. Для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Таким чином, всупереч положенням ст. 256 КУпАП, а також ст. 251 КУпАП, якою визначені докази в справі про адміністративне правопорушення, надані суду матеріали не містять належних, беззаперечних та достовірних доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки вина особи не може ґрунтуватись на припущеннях, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, не доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, у зв`язку із чим провадження у цій справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події й складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.О. Крупина