Провадження № 33/824/1115/2020 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17.10.2019 року приблизно о 18.10 годин в м. Києві по пр-ту Перемоги, 136, керував автомобілем «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, і, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя не опитував особу, що притягується до адміністративної відповідальності, доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення матеріали справи не містять, оскільки наявний у матералах справи диск з відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського порожній, свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було, посвідчення водія поліцейськими не було вилучено, тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався, копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було вручено.

Крім того, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , копію постанови останній отримав лише 03.02.2020 року при зверненні до суду з відповідною заявою.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 19 листопада 2019 року, а апеляційна скарга на неї подана через пошту 8 лютого 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, копію постанови отримав лише 3 лютого 2020 року, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як пояснив при апеляційному розгляді ОСОБА_1 , він наркотичних засобів не вживав, пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння поліцейські йому не пропонували, при спілкуванні з поліцейськими свідків не було, перебував в автомобілі поблизу станції метро, чекаючи матір, після складання протоколу разом з матір`ю на автомобілі поїхав додому.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Як випливає із постанови, суддя обґрунтував винуватість ОСОБА_1 доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, відеозаписі із нагрудної камери поліцейського.

Проте, висновки судді про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР на матеріалах справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються.

Так, із змісту складеного протоколу випливає, що суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яку він висловив в присутності двох свідків. У протоколі міститься також власноруч написаний ОСОБА_1 запис про те, що він не згоден з протоколом.

Зміст суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, не може бути доказом по справі, інших даних про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння протокол не містить, тому суддя безпідставно послався на нього як на доказ винуватості ОСОБА_1 .

Із змісту письмових пояснень, відібраних поліцейським від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не випливає, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння, а зазначені особи, з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів, не були допитані суддею у якості свідків. Тому, посилання на зазначені пояснення у постанові як на доказ винуватості є неправомірним.

Долучений до матеріалі справи про адміністративне правопорушення диск з нагрудної відеокамери поліцейського не містить відеозапису і є порожнім, тобто, також не має доказового значення. За повідомленням заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві інші відеозаписи події не збереглися.

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів висунення ОСОБА_1 поліцейським вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження такого огляду до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КПК України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будучи запрошеним для надання пояснень на розгляд апеляційної скарги поліцейський Бондар А.В. , який склав протокол про адміністративне правопорушення, не з`явився, його явка начальником Управління патрульної поліції у м. Києві в судове засідання не забезпечена, будь-яких нових інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, до суду не надав.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги не встановлено належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР, а відтак, і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційні вимоги є слушними, у зв`язку з чим постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль