Справа № 464/5103/19 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/1262/19 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гретченко Павла Євгеновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу адвоката Гретченко П.Є. на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 14.09.2019 о 23:51 год. по вул.Морозній, 37 у м.Львові керував автомобілем марки «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушена координація рухів, не чітка вимова), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат Гретченко П.Є. подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на необґрунтованість постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 листопада 2019 року, просить таку скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що висновок про стан сп`яніння та відмову від проходження огляду було зроблено поверхнево, що є незаконним, окрім того транспортним засобом ОСОБА_1 не керував. Зазначає, що ОСОБА_1 погоджувався їхати у медичний заклад і навіть наполягав на цьому, однак поліцейські його не відвезли. Крім цього, зазначає, що у суді першої інстанції ставилося питання про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП, однак суд першої інстанції проігнорував таке, не описавши причини відмови у такому. Крім цього, просить поновити строк апеляційного оскарження.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гретченко Павла Євгеновича на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, однак апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2019 року серії ДПР 18 № 269861, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, про що свідчать їх підписи.

Покликання апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере та вважає такі безпідставними з огляду на те, що вказане спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме письмовими визнавальними поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2019 року серії ДПР 18 № 269861, а також за наслідками перегляду відеозапису, долученого до матеріалів справи. Крім цього, у матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1521102 від 15.09.2019, згідно якої ОСОБА_1 14.09.2019 о 23.51 год. на вул.Морозна, 37 у м.Львові, керуючи автомобілем марки Nissan Kubistar, д.н.з. НОМЕР_2 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед початком руху, чим порушив ПДР та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. При розгляді апеляційної скарги даних, що вказана постанова у передбаченому законом порядку оскаржувалася ОСОБА_1 чи його захисником не має, а відтак, на думку апеляційного суду, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 вказаною постановою теж підтверджується, а правопорушником визнається.

Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доводиться зазначеними вище доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання адвоката Гретченко П.Є. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, оскільки останній працевлаштований та щиро кається у вчиненому, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Із оскаржуваної постанови дійсно вбачається, що захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції усно заявлялося вказане клопотання.

Згідно із ч.1 ст.21 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції у оскаржуваній постанові не описано причин відмови про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП, апеляційний суд враховує, однак підстав такої передачі не вбачає, так як характер вчиненого та його суспільна небезпека, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, відмовився від огляду, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, а керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння може призвести до тяжких наслідків та відмова позбавляє встановити такий стан, не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи про можливість застосування до ОСОБА_1 ч.1 ст.21 КУпАП, а саме клопотання трудового колективу або громадської організації про передачу його на поруки, протокол зборів трудового колективу або громадської організації із переліком конкретних зобов`язань, які бере на себе вказаний колектив чи організація для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення останнім нових правопорушень тощо. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про офіційне працевлаштування особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та будь-які характеризуючі дані про особу правопорушника, що враховується судом при застосуванні ч.1 ст.21 КУпАП. Розкаяння у вчиненому без визнання вини (як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги захисника) та працевлаштування правопорушника (зі слів захисника) не є підставами для передачі матеріалів на розгляд трудовому колективу. Підсумовуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, таке застосування ст.21 КУпАП в даному випадку є недоцільним та неможливим.

А відтак, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що хоч і судом першої інстанції у оскаржуваній постанові не описано причин відмови у передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП відносно ОСОБА_1 , однак таке не тягне за собою зміну чи скасування оскаржуваної постанови, та й підстав для застосування такої передачі матеріалів справи на розгляд трудовому колективу, апеляційний суд не вбачає. Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що можливість звільнення особи, крім посадової, від адміністративної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду, а не обов`язком.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Зазначені докази у справі є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Гретченко Павлу Євгеновичу строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Гретченко Павла Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк