ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1341/20 Справа № 206/3546/20 Суддя у 1-й інстанції - Грицаюк Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: ОСОБА_1 , захисника Юрченка Р.В., переглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Судом встановлено, що 21.07.2020 року о 23-10 год. в м. Дніпрі в Самарському районі по вул. Рощинська біля будинку №3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2109, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager» «ARHK-0560», результат тесту - 0,67 проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Юрченко Р.В. просить скасувати постанову суду, задовольнити клопотання і заяву Громадської організації Дніпропетровської обласної організації Українського Товариства мисливців та риболовів та передати матеріали справи стосовно ОСОБА_1 для застосування заходів громадського впливу.

Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без врахування обставин справи, ступеня вини ОСОБА_1 , обставин, які пом`якшують покарання. Захисник вказує, що судом не було належним чином враховано, що ОСОБА_1 в суді визнав вину, щиро розкаявся, пояснив, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, має неповнолітніх дітей, роботу в якій використовує транспортний засіб, де характеризується з позитивної сторони, має подяки за свою працю, а також нагороди. У зв`язку з чим, захисник вважає, що в суду були підстави для застосування вимог ст. 21 КУпАП, до ОСОБА_1 .

В апеляційному суді захисник Юрченко Р.В. та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь суду, пояснення учасників перегляду, перевиривши апеляційну скаргу, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, ґрунтується на доказах у справі та захисником не оскаржуються тому не є предметом апеляційного перегляду. До того ж при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Що стосується апеляційного прохання, яке пов`язане з адміністративним стягненням, то доводи щодо безпідставного відхилення суддею місцевого суду поданого в порядку ст. 21 КУпАП, клопотання захисника і заяву Громадської організації Дніпропетровської обласної організації Українського Товариства мисливців та риболовів є непереконливими.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Адміністративне стягнення, як це визначено у ст. 23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дійсно, статтею 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Однак апеляційний суд зазначає, що застосування вимог ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке має підвищену суспільну небезпеку та законодавець з метою запобігання вчиненню таких правопорушень, зокрема, які стосуються невиконання водіями п. 2.9(а), або п. 2.5 ПДР України, періодично посилює стягнення, а в останній редакції санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, взагалі не містить альтернативних стягнень та позбавлення права керування транспортними засобами разом із штрафом є обов`язковими стягненнями.

Оцінюючи характер вчиненого правопорушення, районний суд врахував, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, перевищив допустиму норму алкоголю в крові, і невиконання вимог п. 2.9(а) ПДР України, що є грубим правопорушенням у контексті ст. 30 КУпАП з урахуванням санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що ОСОБА_1 має роботу в якій використовує транспортний засіб, в даному випадку свідчить не на його користь, оскільки професійний водій зобов`язаний суворо дотримуватися ПДР України, та з огляду на те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, розуміти, що керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння може призвести до тяжких наслідків, бо становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

При цьому, обставини, що ОСОБА_1 визнав вину, щиро розкаявся, пояснив, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, має неповнолітніх дітей, характеризується на роботі з позитивної сторони, має подяки за свою працю, а також нагороди, не є достатніми підставами, з огляду на характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадській організації.

Отже, висновок судді місцевого суду щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організаці є обґрунтованим, а наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду дотримався вимог закону, оскільки в даному випадку саме шляхом застосування стягнення може бути досягнута його мета - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Такий висновок суду не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, де у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Суд постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Юрченка Р.В.- залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький