П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.06.2020 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області 31.01.2003 року, українки, громадянки України, зареєстрованої як фізична особа-підприємець

за ст. 41 ч. 3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу № ЛВ3992/1403/АВ/П/ПТ від 24.10.2019 року про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, а саме: в порушення вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, ФОП ОСОБА_1 24.10.2019 о 16.00 хв. допущено до роботи працівників Родич ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без укладення трудових договорів (контрактів), оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правопорушник ОСОБА_1 в суді пояснила, що дійсно відлучалась з магазину на годину часу, оскільки, повинна була подати декларацію. Щодо допущення до роботи працівників без укладення трудових договорів заперечила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що справа відносно ОСОБА_1 повинна бути закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.3 ст. 41 КУпАП настає у випадку фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Як встановлено судом, під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 24.10.2019 року інспектором Держпраці Данилишин М.І. була відсутня. Інспекційне відвідування проводилось в присутності сторонніх осіб, які не були уповноваженими ФОП ОСОБА_4 на представлення її інтересів перед інспекцією Держпраці.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектування було проведено 24.10.2019. Разом з тим, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_5 датовані 23.10.2019 про події, які мали місце 22.10.2019 та пояснення від 24.10.2019 про події, які мали місце 21.10.2019, тобто до моменту проведення інспектування 24.10.2019

Окрім цього, складаючи Акт інспекційного відвідування №ЛВ 3992/1403/АВ від 24.10.2019 року, наявність якого є обов`язковим у даній категорії справ, інспектор Держпраці у вступній частині Акту посилається на п. 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого ПКМУ №295 від 26.04.2017 року «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить повних анкетних даних осіб, про яких в протоколі зазначено, що вони були допущені до роботи, що унеможливлює їх виклик в судове засідання, унеможливлює їхню ідентифікацію та використання їхніх показів в якості свідків, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо складення протоколу; пояснення ФОП ОСОБА_4 стосуються іншого періоду, оскільки час вчинення/виявлення правопорушення в протоколі зазначено 24.10.2019 о 16.00 год., а пояснення відібрані швидше, ніж складено спірний протокол і стосуються іншого періоду, ніж той який ставиться в провину ОСОБА_1 в фабулі, яка викладена в спірному протоколі.

Окрім цього, зазначений протокол має суттєві протиріччя та неточності. Зокрема, в графі «вчинила адміністративне правопорушення» зазначено «виявлене 24.10.2019 о 16.00 год.», відтак час саме вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в протоколі не зазначено,що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо складення протоколу. Також, інспектором праці, як зазначено вище, в протоколі здійснено покликання на п. 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого ПКМУ №295 від 26.04.2017 року «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною. Всі ці істотні суперечності, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушують право на захист цієї особи та перешкоджають можливості суду достовірно з`ясувати фактичні обставини справи.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним та достовірним доказом, на підставі якого поза розумним сумнівом встановлює винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

На підставі викладеного, керуючись статтями 38, 247, 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду через місцевий суд який виніс постанову.

Суддя Марків Ю.С.