Справа №295/73/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0015845 від 01.01.2020 ОСОБА_1 01.01.2020 о 17-20 у м. Житомирі по вул. Київській, 77, провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі, транспортним засобом Citroen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, чим порушив ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд відповідно до ч. 2 ст 268 КУпАП розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Стаття 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Стаття 3 ГК України передбачає, що господарською є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована, в тому числі, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом

Відповідно до положень ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, доказами у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення та фотознімок, на якому відображено автомобіль засобом Citroen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на даху якого встановлено розпізнавальний знак таксі.

В даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за яким маршрутом, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів, чи існувала систематичність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів, яких перевозив.

Долучені до протоколу фотознімки транспортного засобу із розпізнавальним знаком на даху не можуть бути визнані достатніми доказами для підтвердження винності, оскільки не свідчать про те, що особа здійснювала провадження господарської діяльності. Матеріали фотофіксації не містять зафіксованих обставин зазначеного адміністративного правопорушення.

Окрім того, адміністративна відповідальність настає лише за вчинення правопорушення, вчинення якого закінчено, а готування чи замах на вчинення адміністративного правопорушення утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164, а тому провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г. В. Панченко