Справа № 462/2210/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шаровського Р.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 04.04.2020 року о 00.10 год. на вул. Любінська, 98 у м. Львові, керував автомобілем марки «ТОYОТА camry», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу та в медичному закладі в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, заперечив факт керування ним транспортним засобом та пояснив, що поверталися з похорону, він вживав спиртні напої, тому за кермом був брат ОСОБА_2 . Коли підійшли працівники поліції, автомобіль був припаркований, а брат в той час відійшов. Йому пропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння в присутності свідків, він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом і вважав такий огляд безпідставним. Крім цього, на місці було складено постанову, якою накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Штраф він оплатив через юридичну необізнаність, з метою недопущення примусового виконання постанови.

Свідок ОСОБА_2 рідний брат ОСОБА_1 в суді дав показання про те, що 04.04.2020 р. о 00:10 він керував транспортним засобом, який належить його брату, оскільки його викликали як тверезого водія, так як брат повертався з похорону. Автомобіль припаркували біля АТБ, він пішов додому, а брат залишився ще з товаришем ОСОБА_3 . Згодом став телефонувати братові, він не піднімав слухавку, тому вирішив повернутися до місця, де був приракований автомобіль, побачив поліцейських, пояснював їм, що його брат не був за кермом, що було проігноровано.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шаровський Р.М. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що вину його підзахисного не доведено належним чином, а обгрунтовано лише на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали адміністративної справи №462/2210/20, оглянувши відеозапис з відеореєстратора працівників поліції, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за такі дії як: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заперечення факту керування транспортним засобом 04.04.2020 р. о 00 год. 10 хв., його винуватість доводиться зібраними у справі доказами: зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ №158170 від 04.04.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується і відеозаписом з відеореєстратора працівників поліції, на якому працівники поліції вказали на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала транспортним засобом. З відеозапису чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом, покликаючись на те, що керував автомобілем його брат, при цьому на відео видно відсутність брата ОСОБА_2 на місці.

Таким чином, покликання ОСОБА_1 на те, що транспортним засобом 04.04.2020 р. керував його брат ОСОБА_2 не підтверджене жодними належними та допустимими доказами, крім того останній, маючи право подати письмові пояснення, відмовився від дачі таких, при цьому ні особу брата, ні товариша не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи. Між тим, клопотання про виклик та допит як свідка товариша ОСОБА_3 не заявляв.

Факт керування ОСОБА_1 04.04.2020 р. о 00:10 також підтверджуєтьмя постановою серії ЕАК № 2339280 від 04.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку не оскаржував, а сплатив штраф, тим самим погодившись з обставинами, наведеними у постанові.

Відтак, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування ним транспортним засобом, оскільки такі доводи спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім цього, показання свідка ОСОБА_2 не відповідать обставинам справи, суперечать дослідженим доказам, а відтак до уваги судом не беруться. Крім того, ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 , отже зацікавлений в результатах розгляду справи.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання ним винуватості у вчиненому, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, тому вважає такі доводи надуманими і такими, що направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз