Справа № 346/729/20
Провадження № 33/4808/217/20
Категорія ч. 4 ст. 121 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Коржинського Романа Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої доводи обґрунтовує однобічністю судового розгляду. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги його пояснення, зокрема в частині того, що в його автомобілі разом з ним їхали друзі його сина, яких не було допитано в судовому засіданні, незважаючи на його клопотання про це. Посилається на норми, що регламентують порядок облаштування транспортного засобу атрибутами таксі, наголошуючи на тому, що транспортний засіб, на якому він рухався, таких засобів не містив. Вказує, що на даху його автомобіля була прикріплена «фішка», яку він не знімав, оскільки це призведе до пошкодження фарби, а він не є власником цього автомобіля. Вважає, що долучений відеозапис не може бути належним доказом, оскільки на ньому зафіксований час відеозйомки 16.04.2017 року, в той час як протокол складено 11.02.2020 року. На думку апелянта, посилання суду на витяг з Інтернету як на доказ по справі є неможливим, оскільки вказаний доказ не був долучений до протоколу працівниками поліції, та такий доказ не є належним, оскільки не підтверджує факту офіційної реєстрації служби такси «Форсаж» в м. Коломия, та безпосереднього його працевлаштування там. Стверджує, що жодних послуг з перевезення пасажирів він не надає, в матеріалах провадження відсутні докази цього факту, а отже підстав для проходження ним обов`язкового технічного контролю немає. Вважає, що суд формально підійшов до розгляду справи.

Постановою суду встановлено, що 11.02.2020 року о 21-50 год. в м.Коломия по вул. Мазепи, ОСОБА_1 , як особа, яка протягом року вчинила адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 ст. 121 КУпАП, повторно керував транспортним засобом марки «Mersedes 200», д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю і який своєчасно пройдений не був.

В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та його захисник Коржинський Р.М., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Заявили клопотання про долучення доказів, а саме витяту з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про відсутність записів щодо ПП таксі «Форсаж» в офіційному реєстрі; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також просили допит свідка ОСОБА_2 , який перебув у транспортному засобі в момент зупинки його працівниками поліції. Вказане клопотання задоволено.

Під час апеляційного розгляду:

-ОСОБА_1 та його захисник Коржинський Р.М. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду скасувати та прийняти нову, з наступних підстав.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення до адміністративної відповідальності осіб здійснюється у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Правильне оформлення протоколу у справі про адміністративне правопорушення має значення для встановлення наявності чи відсутності в діях особи адміністративного правопорушення.

Проте, суддя суду першої інстанції знехтував вказаними вимогами закону та належним чином не перевірив відповідність протоколу про адміністративне правопорушення, вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в частині формулювання суті адміністративного правопорушення, тобто конкретності пред`явленого обвинувачення.

Так, суть адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233268 від 11.02.2020 року викладена наступним чином:

« ОСОБА_1 11.02.2020 року о 21-50 год. в м. Коломия по вулиці Мазепи керував автомобілем марки Мерседес-200 н.з. НОМЕР_1 без акту контролю технічного стану вчинене повторно протягом року» (а.п. 1).

В протоколі відсутні відомості щодо порушення конкретних пунктів Правил дорожнього руху в протоколі. Міститься посилання на те, що відповідальність, передбачена ч. 4 ст.121 КУпАП. Відсутні відомості щодо свідків.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» є запис працівника полюції «відмовився».

Протокол підписаний як працівником поліції, так й ОСОБА_1 .

Отже, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, проте не зазначено, який саме пункт Правилами дорожнього руху України (далі ПДР України) було порушено останнім.

В той же час, згідно діючого законодавства, пред`явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним за змістом, тобто такими, що не допускає іншого тлумачення.

Диспозиція ст. 121 КУпАП є бланкетною, тобто для застосування якої, необхідно звертатись до інших нормативних актів (законів, положень, правил, інструкцій тощо), а тому, обов`язковим є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, пунктів відповідних правил (в даному випадку підпунктів та пунктів Правил дорожнього руху України).

Так, статтею 121 КУпАП встановлена відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, і, згідно ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

При цьому, ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до визначених Правилами дорожнього руху України термінів, а саме п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п. 2.3 «а» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 «б» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Таким чином, за вимогами чинного законодавства водій повинен уникати керування транспортними засобами, не маючи достовірної інформації про відповідність їх технічного стану та обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, тобто і тих, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон) обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Отже, чинним законодавством чітко передбачені транспортні засобі, що підлягають обов`язковому технічному контролю, а що ні.

Проте, в пред`явленому ОСОБА_1 обвинуваченні в частині того, що він керував автомобілем без акту контролю технічного стану, не зазначені підстави, за яких останній зобов`язаний проходити такий контроль.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не з`ясовано повно та об`єктивно фактичні обставини справи, не перевірено належним чином суть адміністративного правопорушення, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування судового рішення, оскільки пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення не містить посилань щодо обов`язковості проходження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 технічного контролю.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відсутність конкретної вказівки на відповідний підпункт пункту ПДР України в частині обов`язкового проходження технічного контролю транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності, що, в свою чергу, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ), а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 ЄКПЛ.

В суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що він є товаришем сина ОСОБА_1 , та 11.02.2020 року він дійсно попросив ОСОБА_4 підвезти його з дівчиною додому, проте по дорозі їх зупинили працівники поліції. Оскільки затримання тривало значний час вони вийшли з автомобіля та пішли пішки. При цьому жодних грошей за перевезення вони ОСОБА_1 не сплачували.

Матеріали провадження не містять достатніх доказів того факту, що ОСОБА_1 використовував автомобіль для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, не містять відомостей й про тривалість та періодичність таких дій, а також доказів того, що ОСОБА_1 здійснює пасажирські перевезення службою таксі.

Наявність в матеріалах провадження листа з телефонними номерами таксі «Форсаж» в м. Коломия та фотокопії візитної картки таксі «Форсаж», не є належним, достатнім та допустимим доказом по справі, оскільки не відомо джерело його отримання.

З наданого стороною захисту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що записів щодо Приватного підприємства таксі «Форсаж», не знайдено.

Саме по собі наявність на даху транспортного засобу пізнавального знаку («фішки/шашки») з написом «Форсаж» та номер телефону, не є безумовним доказом того, що ОСОБА_1 використовував автомобіль для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та того, що останній працює в службі таксі «Форсаж».

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки ОСОБА_4 пред'явлено неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, чим грубо порушено його законні права та інтереси, зокрема право на захист, які не можуть бути усунуті при судовому розгляді справи під час апеляційного перегулу справи, вважаю, що постанову судді як незаконну необхідно скасувати.

Отже, враховуючи вищевикладене та сукупність досліджених доказів по справі та проведений їх системний аналіз, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.121 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу належить задовольнити, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло