ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6276/20 Головуючий в 1 інст. Апаллонова Ю.В.
Провадження № 33/807/743/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шумського І.В. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 15 липня 2020 року о 13 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, вул. Прибрежна автомагістраль на перехресті з вул. Нижньодніпровською, буд. 15, водій транспортного засобу Ford Sierra, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер та у медичному закладі в установленому законом відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, з наступних підстав.

Вказує, що жодних повісток із суду він не отримував, про наявність справи дізнався випадково. Вказує, що всі наявні в матеріалах справи повістки повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Зазначає, що судові повістки були направлені на адресу, вказану в протоколі, але ця інформація не відповідає дійсності, оскільки він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що пояснення свідків є ідентичними та написані самими поліцейськими. Крім того, поліцейські надали неповний відеозапис з нагрудних камер щодо подій, про які йде мова в протоколі.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не витребувано з УПП в м. Запоріжжя повні відеозаписи з нагрудних відеокамер по факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд також не здійснив виклик поліцейського та свідків.

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що копію постанови отримав 01.10.2020 року.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні першої інстанції, а постанову про адміністративне правопорушення отримав 1 жовтня 2020 року (а.с. 22).

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду 5 листопада 2020 року, ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, пояснив, що з рішенням суду першої інстанції не згодний, оскільки в день складання поліцейськими протоколу не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а напередодні був день народження. Чи пропонували йому поліцейські пройти повний огляд на стан сп`яніння він не пам`ятає. При цьому зазначив, що добре розуміє російську мову. Крім того, звернув увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено його рік народження, зокрема, замість 1969 року, вказано 1961 рік.

В судовому засіданні апеляційного суду 5 листопада 2020 року, захисник - адвокат Шумський І.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Під час перегляду в судовому засіданні доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису події захисником було заявлено клопотання про оголошення перерви для ознайомлення із вказаним відеозаписом, отримання його копії.

Згідно наявної в матеріалах справи розписки копію відеозапису захисником отримано 9 листопада 2020 року. Того ж дня адвокат Шумський І.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи з 9 листопада 2020 року на інший день після 25 листопада 2020 року.

26 листопада 2020 року в судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_2 - адвокат Шумський І.В. не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи на адресу суду не звертався.

При цьому, ОСОБА_1 прибув до вказаного судового засідання, не заперечував проти завершення розгляду апеляційної скарги у відсутність його захисника, будь-яких інших клопотань, в тому числі і про виклик свідків, не заявляв.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 123372 від 15 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Alkotest Drager та у спеціальному медичному закладі відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою Alkotest Drager та у медичному закладі (а.с. 5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останні були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря - нарколога (а.с. 6-7); письмовим рапортом інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області А. Дасевич, яка пояснила, що під час несення служби, під`їхав транспортний засіб Mersedes Bens та його водій ОСОБА_5 повідомив, що водій транспортного засобу Ford Sierra грубо порушує ПДР. Зупинивши транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 та під час спілкування з ним, у нього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у спеціалізованому медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою у присутності двох свідків (а.с. 9), оглянутим судом відеозаписом правопорушення, згідно якого водій ОСОБА_1 , як на місці зупинки у присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу, так і в спеціалізованому медичному закладі проходити огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с. 10).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

З приводу неналежного повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, то як свідчить протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був обізнаний про такий розгляд в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя, що засвідчується його особистим підписом про ознайомлення із протоколом (а.с. 1). Також своїм підписом він засвідчив і правильність адреси його проживання, за якою судом в подальшому надсилалися повістки.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції ОСОБА_6 неодноразово надсилались повістки із викликом до судових засідань, призначених на 10 серпня 2020 року, 31 серпня 2020 року та 22 вересня 2020 року щодо розгляду складеного відносно нього протоколу, за адресою, вказаною в ньому АДРЕСА_1 , і вони були повернуті до суду з відмітками поштового відділення «адресат відсутній» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16, 18-19). Також слід зазначити, що безпосередньо під час ознайомлення із протоколом, зауважень щодо невірної своєї адреси проживання, ОСОБА_1 не висловлював.

До того ж, права ОСОБА_2 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права апелянта, передбачені ст. 268 КУпАП, не порушені.

Щодо доводів з приводу пояснень свідків, які на думку апелянта є ідентичними та написані поліцейськими.

Згідно п. 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерством охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження повного огляду на стан сп`яніння, що і не спростовується і самим апелянтом в своїй апеляційній скарзі.

Твердження про те, що такі пояснення написані самими поліцейськими дійсно підтверджується їх змістом, оскільки містять напис «з моїх слів записано вірно, мною прочитано», також містять дату, підписи таких свідків та безпосередньо підпис інспектора УПП, яким і були відібрані такі пояснення.

Як випливає, із Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, чітких вимог щодо форми та змісту складання пояснень свідків, які долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено.

Крім того, достовірність даних, викладених в письмових поясненнях свідків повністю підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом, доданим до протоколу.

Доводи з приводу надання неповного відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських щодо обставин події також є неслушними, оскільки не спростовують та не заперечують того факту, що ОСОБА_1 відмовився від проходження повного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у спеціалізованому медичному закладі.

Крім того не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що не були допитані у суді першої інстанції свідки та поліцейський, тому що не можуть свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення відповідно до вимог ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено його рік народження, проте не заперечує той факт, що такий протокол дійсно складений відносно нього.

При цьому, доказів, які б підтверджували його доводи з приводу року народження ОСОБА_1 , апеляційному суду не надав, відтак вказаний недолік в разі, якщо він дійсно має місце, може бути усунутий судом першої інстанції шляхом виправлення описки після надання відповідних доказів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, як того вимагає апелянт в поданій ним апеляційній скарзі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/6276/20