Категорія:ст. 44-3 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року щодо неї

В С Т А Н О В И В

Даною постановою ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянка України, має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420, 40 гривень судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 15.09.2020 року близько 07:55 год. перебувала в приміщенні КЗ «Луцька ЗОШ № 12», яка знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Салтикова Щедріна, 1, без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, чим порушила правила карантину, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами та доповненнями, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 року № 760 та вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на те, що вона не згідна з введеним на території України карантином, постанови Кабінету Міністрів України та розпорядження КМУ щодо запровадження карантинних обмежень вважає незаконними, оскільки такі були прийняті з порушенням порядку встановленого законодавством України їх прийняття, та у зв`язку з тим, що вони обмежують основоположні, невід`ємні, природні права, закріплені Конституцією України, ЦК України та іншими законами України, зокрема, право на свободу та особисту недоторканність, а тому вимоги цих підзаконних актів, вважає необґрунтованими.

Просить поновити строк на оскарження постанови суду від 13 жовтня 2020 року, яку отримала поштою 23 жовтня 2020 року, вищезазначене судове рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, ОСОБА_1 не була присутньою під час розгляду справи щодо неї в суді першої інстанції, копію постанови від 13 жовтня 2020 року отримала 23 жовтня 2020 року, при цьому апеляційну скаргу подала 26 жовтня 2020року, а тому, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження постанови суду слід поновити, відтак, суд вважає за необхідне прийняти подану нею апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскарженої постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в приміщенні КЗ «Луцька ЗОШ № 12», яка знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Салтикова Щедріна, 1, без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, чим порушила правила карантину, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами та доповненнями, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 року № 760 та вчинла правопорушення, передбачене ст.44-3КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП в редакції чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020 року, статтю 44-3доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Відповідно до ст. 94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

У відповідності до вимог ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, санкцією ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020 року, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, приходжу до висновку, що постанову судді щодо ОСОБА_2 слід скасувати.

Таким чином, дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

За змістом ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

З цих підстав дану справу доцільно передати за підвідомчістю органу, яким було складено адміністративні матеріали - Луцькому ВП ГУНП у Волинській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 44-3, 222 КУпАП, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 року № 1000-IX

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП передати за підвідомчістю до Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк