КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1371/2020 Суддя 1 інстанції - Белоконна І.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рясенчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою суду встановлено, що водій ОСОБА_1 29 грудня 2019 року о 15 годині 45 хвилин в м. Києві по вул. Полярна керував т/з «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за згодою водія проводився у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(А) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Рясенчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. Справу закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надав свідчення про те, що він не керував транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 29 грудня 2019 року в стані алкогольного сп`яніння по вул. Полярній 20 Д у м. Києві. Свою вину у порушені п. 2.9 (а) ПДР та у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - не визнав.

Апелянт стверджує, що жодного доказу що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, які б спростовували його свідчення відсутні. Суддею такі обставини не взято до уваги, а рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 було зафіксовано поруч з транспортним засобом «Peugeot».

Захисник вказує на те, що при винесені Постанови судом не було взято до уваги, що знаходження біля будь-якого транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння не є кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, разом з тим керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП яка відсутня у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує на те, що події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 066190 від 29.12.2019 року відсутні, оскільки поліцейськими було складено протокол, в якому поліцейськими зафіксовано, що о 15 годині 45 хвилин в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві, по вул. Полярна 20Д. При цьому відповідно до відеозапису з боді камер Файл ".МР4" 4:16 хвилина (фактичний час камери поліцейських 15 годин 45 хвилин) наданими в якості доказів до суду поліцейським зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 о 15 годині 45 хвилин знаходиться на задньому сидінні транспортного засобу поліцейських з застосованим до нього спеціальним засобом обмеження рухомості - кайданки, при цьому транспортний засіб, у якому знаходиться ОСОБА_1 рухався під керуванням поліцейського, що виключає у вказаний в Протоколі час керування водієм ОСОБА_1 транспортного «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , та обставини зафіксовані поліцейськими в цьому Протоколі не відповідають дійсності.

Також апелянт вказує на те, що події, зафіксовані у Рапорті поліцейської Анастасії Мельничук від 29.12.2019 року також відсутні.

Захисник зазначає, що в Рапорті поліцейського вказано, що цього дня до поліції о 16 годині 00 хвилин надійшло повідомлення від заступника служби охорони Епіцентру, що особа, в стані алкогольного сп`яніння намагається сісти за кермо транспортного засобу по вул. Полярній 20Д, по приїзду екіпажу поліції, було виявлено водія, що рушив з місця, чоловік знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння, який мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, поведінка що не відповідає дійсності). Проте відповідно до відеозапису з боді камер Файл ".МР4" фактичний час камери поліцейських 16 годин 00 хвилин, на 4:17 хвилині цього запису видно, що в цей час ОСОБА_1 перебуває на задньому сидінні автотранспортного засобу патрульної поліції, який рухається під керуванням поліцейського, що виключає викладені обставини у Рапорті, який долучений до матеріалів цієї справи.

Також апелянт вказує на те, що матеріали справи також не містять Акту огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, за результати якого виникають підстави у поліцейських на складання Протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, захисник зазначає, що відсутні докази самого зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутні свідки, наявність яких є обов`язковою відповідно до Порядку огляду на стан сп`яніння, та кількість яких не може бути меншою ніж дві особи, при цьому цей порядок визначає, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви

Відтак, на думку апелянта, поліцейськими в цій справі були допущені істотні порушення порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння, за наявності яких навіть при доведеності ними об`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП по цій справі, суд не мав би підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки, в силу визначених норм права такий огляд особи та результати медичного огляду - вважаються недійсними (ч. 5 ст. 266 КУпАП; ч. 22 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Також захисник вказує на те, що матеріали справи також не підтверджують факту відсторонення від керування громадянина ОСОБА_1 транспортним засобом (ч.1 ст. 266 КУпАП), а також у матеріалах справи відсутній Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , яким начебто керував ОСОБА_1 (ч. 1 ст. 265-2 КУпАП).

Окрім цього, на думку апелянта, окрему оцінку потребує законність проведеної поліцейськими процедури заходу забезпечення розглядуваного провадження про адміністративне правопорушення.

Захисник зазначає, що адміністративне затримання ОСОБА_1 фактично відбулося о 15 годині 41 хвилині 29.12.2019 року, 0:26 хвилина відеозапису з боді-камер Файл "405800993З.МР4" (час на камері 15:41), та до затриманої особи було застосовано спеціальні засоби обмеження рухомості - кайданки.

Крім того, на переконання захисника, поліцейськими порушено п. 3 4.1, ч. 3 ст. 18, 4.1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» про що свідчать обставини справи та відеозапис наданий ними до суду.

Також захисник вказує на те, що в Протоколі А3 №142394 про адміністративне затримання від 29.12.2019 року, вказано що особистий огляд та огляд речей громадянина ОСОБА_1 не проводився, хоча в дійсності такий огляд було проведено у присутності особи яка склала цей протокол, та в процесі огляду у затриманого поліцейськими було вилучено посвідчення водія, про що свідчить відеозапис з боді камер Файл ".МР4" на 01:39 хвилині (фактичний час камери 16 год. 29 хв.).

Апелянт вказує на те, що в порушення вимог ст. 264, ст-265 КпАП особистий огляд і огляд речей та вилучення документів ОСОБА_1 проводився без присутності понятих. Таким чином, на переконання захисника, протокол А3 №142394 про адміністративне затримання складено з порушеннями вимог закону та таке адміністративне затримання було незаконним.

Захисник вказує на те, що як свідчить відеозапис з боді камер Файл "405800993З.МР4" на першій хвилині, громадянин ОСОБА_1 вимагав адвоката. При цьому права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, затриманому громадянину ОСОБА_1 роз`яснено не було. А подальше складення процесуальних документів відбулося без захисника.

Окрім цього апелянт зазначає, що крім вищевказаних порушень прав громадянина ОСОБА_1 , також: не було повідомлено поліцейськими ОСОБА_1 про підстави перевірки документів; поліцейські не повідомили затриманій особі про підстави для затримання; не надали можливості скористатися телефоном для виклику адвоката (руки ОСОБА_1 були сковані за спиною кайданками), в тому числі поліцейські не повідомили центр надання вторинної правової допомоги, поліцейські не виконали його вимогу залучити адвоката; не повідомили суті його правопорушення, та за якою статтею КУпАП було застосовано захід забезпечення провадження; та з якою метою до нього було застосовано засоби обмеження рухомості.

Таким чином, на переконання захисника, всі процесуальні документи, що складені після 15 години 41 хвилини отримані незаконно, так як під час їх складення були істотні порушення прав громадянина ОСОБА_1 , в тому числі конституційне та фундаментальне право на захист. А особа у відношенні якої складені такі процесуальні документи знаходилася у нерівних та в суттєво менш сприятливому становищі в порівнянні з поліцейськими, а тому подія та обставини справи вказані у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №066190 від 29.12.2019 року, викладені у Рапорті поліцейських від 29.12.2019 року не відповідають дійсності, та повністю протирічать наявним у матеріалах справи доказом - відеозаписом та фактичним обставинам справи. Складені матеріали справи поліцейськими у відношенні громадянина ОСОБА_1 складені з істотним порушенням прав громадянина ОСОБА_1 в тому числі і права на захист.

Окрім цього апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 , хоча в дійсності він не відмовлявся від надання таких пояснень, та надавав їх поліцейським.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 подав заяву про відмову від апеляційної скарги на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року та просив закрити апеляційне провадження.

Аналогічну заяву подала і адвокат Рясенчук Т.М.

Вислухавши думку ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рясенчук Т.М., які просили прийняти їх відмову від апеляційної скарги, перевівши матеріали справи, вважаю, що апеляційний розгляд справи підлягає закриттю з таких підстав.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в апеляційному суді має право відкликати апеляційну скаргу. В такому випадку при відмові апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників процесу, апеляційним судом виноситься ухвала про закриття апеляційного розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана захисником Рясенчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 , і під час апеляційного розгляду, як ОСОБА_1 , так і захисник скористались своїм правом та відкликали апеляційну скаргу. Інших апеляційних скарг матеріали справи не містять. З огляду на наведене, апеляційний розгляд справи підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Прийняти відмову ОСОБА_1 та адвоката Рясенчук Т.М. від апеляційної скарги на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року.

Закрити апеляційний розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відкликом ОСОБА_1 та адвокатом Рясенчук Т.М. апеляційної скарги на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал