Справа № 755/673/20 Головуючий у І інстанції Мельниченко Л.А.
Провадження № 33/824/1270/2020 Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Багратіоні Д.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 4 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором «ГІП», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду,29.12.2019 року близько 21 години 25 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Р.Окіпної, 22, без права керування транспортними засобами, а саме: постановою Дніпровського РВДВС м. Києва від 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження права керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 4.02.2020 року, постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі. Зазначає, що суддею в постанові не встановлено за яких обставин було вчинено правопорушення. Також зазначає, що про існування постанови, якою щодо нього застосовано обмеження у праві керування транспортними засобами, він не знав. Крім того, зазначає, що в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу, просили звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення та обмежитись усним зауваженням, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №163574 від 29.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Р.Окіпної, 22, без права керування транспортними засобами, а саме: постановою Дніпровського РВДВС м. Києва від 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження права керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі (а.с.1); копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.02.2019 року (а.с.2); довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 року становить 36000 грн. (а.с. 7).

При розгляді даної справи суд першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Проте, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 03.02.2020 року, загальна заборгованість згідно з виконавчим листом №520/12616/17 від 26.06.2018 року, що видав Київський районний суд м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 станом на 03.02.2020 року відсутня.

З урахуванням наведеного, на час розгляду справи в суді першої інстанції 04.02.2020 року заборгованість ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 відсутня.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність на час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду скарги заборгованості про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 , а також те, що керування транспортним засобом являється єдиним джерелом існування для ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що дане правопорушення є по своїй суті малозначним.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про малозначність вчиненого правопорушення та вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, на підставі ст.22 КУпАП.

Керуючись ст. 22, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 4 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 4 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 звільнити на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити усне зауваження.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига