Номер провадження: 33/813/329/20
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Мандрик В. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Мандрик В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Зюкіної Є.Ю., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Лук`ян С.Г., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року,

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 170 гривень, та стягнено судовий збір в розмірі 420,4 гривень, за те, що 02.11.2019 р. ОСОБА_1 вигнав з квартири свою дружину ОСОБА_2 та малолітню дитину ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На вказану постанову особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , була подана апеляційна скарга, в якій останній зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, надав записи з камер відеоспостереження в його квартирі, вказавши, що на них не вбачається факту, що ОСОБА_1 виганяв дружину та малолітню дитину. Також, наголошує, що ОСОБА_2 під-час конфлікту накинулася на нього та подряпала йому обличчя, у зв`язку з чим він звертався до лікаря та поліції. Також, в апеляційній скарзі вказано, що з ОСОБА_2 вони вирішили розірвати шлюб, а тому припинили шлюбні відносини, а також вказано, що судом проігноровано покази свідка ОСОБА_4 , яка вказала, що її донька ОСОБА_2 викликала поліцію не через домашнє насилля, а через те, що не хотіла залишати житло без господаря. У зв`язку з наведеним просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, районний суд формально віднісся до дослідження та надання оцінки доказам, на які послався в постанові, як такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, районний суд основним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказує знімок екрану з смс повідомленням (а.с. 50), яке відправлено абонентом «ОСОБА_7 мама ОСОБА_5 » за тел. НОМЕР_1 .З смс повідомлення вбачається, наступний текст «ОСОБА_4, здравствуй. Или тьі ОСОБА_8 сегодня забираешь или до конца завтрашнего дня мьі привезем ее на АДРЕСА_2 ». Надаючи оцінку вказаного доказу, районний суд оцінив дане повідомлення як доказ того, що саме ОСОБА_1 здійснив насилля в сім`ї, також районний суд в постанові вказав про наявність аналогічного повідомлення від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 .

Таке повідомлення матері ОСОБА_1 матері ОСОБА_2 не можна розцінювати як беззаперечний доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки повідомлення було відправлено не самим ОСОБА_2 , щодо ж повідомлення ОСОБА_2 ОСОБА_1 з аналогічним текстом, то докази про його існування в матеріалах справи взагалі відсутні.

Судом встановлено, що незадовго до вказаних подій між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, під-час якого ОСОБА_2 подряпала ОСОБА_1 обличчя, після чого останній звертався за медичною допомогою та до поліції, що підтверджено письмовими доказами (а.с. 18 - 29) і не заперечували сторони в судовому засіданні апеляційного суду.

Також згідно пояснень сторін в судовому засіданні та наявних у апеляційного суду матеріалів вбачається, що на розгляді суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому вони не виключають можливості примирення.

Разом з тим, районним судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення характер взаємовідносин між сторонами не встановлено, зазначеним обставинам належної оцінки не надано, зокрема, із врахуванням того, що склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність прямого умислу саме на вчинення домашнього насильства.

Крім того, судом залишено поза увагою питання щодо того, кому належить житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , на яких підставах там проживав ОСОБА_1 , на яких правових підставах ОСОБА_2 поселилась у вказаній квартирі, оскільки це має вагоме значення для встановлення вини ОСОБА_1 , не приєднано жодних документів, які б підтверджували ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, формально підійшов до розгляду справи та маючи можливість направити протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення, дійшов до передчасного висновку про його винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду. Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи не виявляється належним чином встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Дата скоєння адміністративного правопорушення в протоколі вказана 02.11.2019 року та на момент розгляду судом провадження сплили строки накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного, згідно ст. 294 ч. 8 п.2 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду підлягає скасуванню з наведених обставин, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 91 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанова остаточна та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.О. Мандрик