10.04.2020 Справа № 756/3874/20
Справа пр. №3/756/2024/20
ун. №756/3874/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення за ст. 443 КУпАП, матеріали якої надійшли з Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за цією ж адресою, працює барменом у товаристві з обмеженою відповідальністю "Ві.Фемелі", -

в с т а н о в и в:

24 березня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №356988, складений 20 березня 2020 року дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Вінницьким О.В.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Вінницьким О.В., зазначено, що 20 березня 2020 року ОСОБА_1 о 09 год 55 хв за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював обслуговування населення для надання послуги з приготування кавового напою без засобів індивідуального захисту, порушивши п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 443 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного проступку не визнав, пояснив, що він не здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а працює там барменом за трудовим договором.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідальність за ст. 443 КУпАП встановлена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Ст. 1 указаного Закону визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Нормою пп. 3 п. 2 указаної постанови (в редакції, чинній станом на 20 березня 2020 року) було заборонено з 00 год 01 хв 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З аналізу наведеної норми постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" вбачається, що обов`язковою умовою, за якої дозволяється ведення дозволеної під час карантину господарської діяльності, є забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів. Відтак, у разі не забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту, господарську діяльність, навіть якщо така віднесена до дозволених під час карантину, здійснювати не можна.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

20 березня 2020 року о 09 год 55 хв за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювався роздрібний продаж напоїв працівником без засобів індивідуального захисту (захисної маски та захисних рукавичок), що є порушенням пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, чинній станом на 20 березня 2020 року). Указані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 20 березня 2020 року серії АПР18 №356988, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідності, показаннями свідка ОСОБА_2 , фотознімком.

Дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Вінницьким О.В. інкриміновано ОСОБА_1 порушення правил карантину людей, встановлених п. 3 постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, чинній станом на 20 березня 2020 року).

Аналіз норми ст. 443 КУпАП свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони та обмежень роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, може нести виключно суб`єкт господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч. 2 ст. 55 ГК України).

ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а є найманим працівником, який працює за трудовим договором у ТОВ "Ві.Фемелі". Саме ця юридична особа і здійснює діяльність з продажу продуктів харчування та напоїв в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2. Ці обставини засвідчуються наказом ТОВ "Ві.Фемелі" від 23 жовтня 2019 року №2-к про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду бармена, копією трудової книжки ОСОБА_1 , копією договору оренди нежитлових приміщень від 09 серпня 2019 року №01/08-2019, згідно з яким фізична особа-підприємець ОСОБА_3 передала в оренду ТОВ "Ві.Фемелі" нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в яких розташований магазин ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Такий комплекс передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 443 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Андрейчук