Справа № 463/5028/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/72/20 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівської апеляційного суду Головатий В. Я. за участю ОСОБА_1 , захисника Левицького І. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , захисника Левицького І. М. на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП,

встановив:

вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Главою 26 КПК України звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 30.10.2019р. про відмову у визнанні його потерпілим в межах кримінального провадження № 0000074 від 05.04.2019 р. (справа № 463/5028/19, провадження № 1-кс/463/5110/19).

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.11.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду вказаної скарги в судовому засіданні слідчим суддею виявлено ознаки вчинення дій, які свідчать про прояв ОСОБА_1 неповаги до суду. Зокрема, останнім пунктом прохальної частини згаданої вище скарги скаржник з використанням нецензурної лексики зазначив «в разі якщо дана скарга буде розглядатись такими горе суддями та аматорами від правосуддя як В. Мармаш та Н ОСОБА_2 Стрепко то прошу останню розглянути без моєї участі попередньо вирішивши питання про відвід цих пінкертонів від слідства. Вважаю, за своє приниження, брати участь в справах при обставинах, коли правосуддя будуть здійснювати такі пройдисвіти та непотріби (використано нецензурну лексику) як В. Мармаш та Н. Стрепко.».

Таким чином, ОСОБА_1 під час спілкування з судом в межах розгляду скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим (справи № 463/5028/19, провадження № 1-кс/463/5110/19) в офіційних документах справи використав нецензурну, образливу та лайливу лексику, в тому числі по відношенню до суддів Личаківського районного суду м. Львова, що свідчить про явну зневагу до суду, порушивши тим самим вимоги ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову та закрити провадження у справі. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що порушило його право на захист. Вказує, що відомості у скарзі, які суд вважає неповагою до суду ніяким чином не є порушенням порядку під час судового засідання. Зазначає, що ОСОБА_1 не був вручений протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 , у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, поновивши строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущено з поважних причин.

В обгрунтування скарги зазначає, що жодного правопорушення не вчиняв, а лише висловив свою суб`єктивну думку щодо професійної підготовки суддів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Левицького І. М., які підтримали апеляційні скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався без участі ОСОБА_1 та його захисника, а копію оскаржуваної постанови захисник отримав 03.01.2020 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений ними з поважних причин, а тому його слід поновити.

З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції справу розглянуто з участю Дем`яніва І. М. та його захисника Левицького І. М.

Встановлено, що ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Главою 26 КПК України звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального правління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 30.10.2019р. про відмову у визнанні його потерпілим в межах кримінального провадження № 0000074 від 05.04.2019 р. (справа № 463/5028/19, провадження № 1-кс/463/5110/19).

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.11.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду вказаної скарги в судовому засіданні слідчим суддею виявлено ознаки вчинення дій, які свідчать про прояв ОСОБА_1 неповаги до суду.

Зокрема, останнім пунктом прохальної частини згаданої вище скарги скаржник з використанням нецензурної лексики зазначив «в разі якщо дана скарга буде розглядатись такими горе суддями та аматорами від правосуддя як В. Мармаш та Н ОСОБА_2 Стрепко то прошу останню розглянути без моєї участі попередньо вирішивши питання про відвід цих пінкертонів від слідства. Вважаю, за своє приниження, брати участь в справах при обставинах, коли правосуддя будуть здійснювати такі пройдисвіти та непотріби (використано нецензурну лексику) як ОСОБА_3 . Мармаш та Н ОСОБА_2 Стрепко.».

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 1 ст. 185-3 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповаги до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-3 КУпАП полягає в тому числі у вчиненні дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно правового висновку Великої Палата Верховного Суду під час розгляду адміністративної справи № 9901/34/19 (постанова від 14.03.2019р.) - нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють.

Аналогічно, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

З огляду на вищенаведене, вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зазначені вище висловлювання ОСОБА_1 у скарзі свідчать про явну зневагу до суду, а відтак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

Твердження захисника Дем`яніва І. М. про те, що йому не був вручений протокол про адміністративне правопорушення для ознайомлення є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 1, 5 ст. 258 КУпАП, у разі вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Не заслуговують на увагу доводи апелянтів про порушення строку розгляду адміністративної справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що судове засідання розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП призначалось п`ять разів. Однак, жодного разу ОСОБА_1 не прибув в судове засіданні, продемонструвавши поведінку, яка б свідчила про його готовність брати участь у розгляді справи. Жодного доказу про необхідність перебування за межами регіону саме у зв`язку з захистом інтересів іншої фізичної особи ОСОБА_1 не подав, незважаючи на те, що дана справа стосується безпосередньо його інтересів, та відповідно до практики ЄСПЛ, саме цій справі апелянт ОСОБА_1 повинен був надати перевагу, а не участі у справі, де він виступає представником.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

поновити захиснику Левицькому І. М. та Дем`яніву І. М. строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2019 року.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, залишити без змін, а апеляції захисника Левицького ОСОБА_4 та ОСОБА_5 І. М ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.