П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.08.2020 року о 22 год. 33 хв. в селі Тарнівці на вул. Центральна, керував скутером "Aprilia SR50R", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 08.08.2020 року о 22 год. 33 хв. в селі Тарнівці на вул. Центральна, керуючи транспортним засобом (скутером) "Aprilia SR50R", номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу поданої за допомогою синього та червоного проблискових маячків та звукового сигналу водій ОСОБА_1 не зупинявся, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі державний номерний знак НОМЕР_2 на вул. Дружби, 1, шляхом неможливості проїзду, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2020 року справи про адміністративні правопорушення 308/8610/20 та №308/8612/20 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно справі спільний номер 308/8610/20.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 30.10.2020 року через канцелярію суду подав письмову заяву про відкладення розгляду справи, яку аргументував тим, що 30.10.2020 року в суді запроваджено карантин та йому рекомендували написати заяву про відкладення розгляду справи. Вказав, що має намір залучити до участі у справі адвоката, оскільки потребує правової допомоги.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, приходжу до наступного висновку.

Рішенням зборів суддів та розпорядження Голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2020 року, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та забезпечення безпечних умов праці постановлено, що тимчасово, з 27 жовтня 2020 року по 30 жовтня 2020 року включно розгляд справ у відкритих судових засіданнях не відбуватиметься, однак з певними виключенням, а саме: за умови належного повідомлення учасників судового процесу та відсутності заяв про відкладення розгляду справи, проводитиметься розгляд справ за відсутності учасників судового процесу з дотриманням вимог процесуального законодавства; забезпечуватиметься здійснення судочинства за процедурою письмового провадження у передбачених законом випадках. Зазначені обмеження не стосуються розгляду справ про адміністративні правопорушення, у яких у разі відкладення розгляду справи закінчуються строки, передбачені ст. 38 КУпАП. Самостійне пересування відвідувачів суду та учасників проваджень по суду не допускається. Також рекомендовано учасникам судових процесів:

подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (втрата нюху та смаку, слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, підвищення температури тіла тощо);

брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у порядку, передбаченому ч. 4 ст.212 ЦПК України, на підставі відповідної заяви.

знайомитися з матеріалами справ після завершення карантину;

всі документи (заяви, скарги, відзиви, клопотання тощо) надавати суду в письмовому вигляді.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Посилання ОСОБА_1 на його недопущення судовою охороною до приміщення суду, що унеможливило його участь в судовому засідання оцінюю критично, оскільки останнім не додано жодних доказів перевищення службовими особами судової охорони своїх посадових обов`язків щодо допуску відвідувачів до приміщення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Зокрема, ОСОБА_1 за змістом заяви про відкладення вказує обставини, які свідчать про те, що службовими особами судової охорони вживалися заходи щодо виконання положень рішення зборів суддів та розпорядження Голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2020 року, для запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19.

В той же час, вказані положення мають рекомендаційний характер та не порушують права ОСОБА_1 на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх із матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст. 268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, встановлення законом строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, наявні в справі докази, зокрема поштові відправлення та відстеження отримання повісток, свідчать, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами і з метою ухилення від адміністративної відповідальності та затягування розгляду справи, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, незважаючи на те, що справа була надіслана до суду 28.08.2020 року, протягом двох місяців у судові засідання не з`являвся, розгляд справи відкладався чотири рази, відтак вважаю, що у останнього було достатньо часу для того, щоб подати заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та звернутися за правовою допомогою, однак вказаними правами ОСОБА_1 не скористався, а тому враховуючи вимоги ст.268 КУпАП, які не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що дана норма саме в такій редакції є діючою станом на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 08.08.2020 року з огляду на наступне:

1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Відповідно до вказаного закону, стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Згідно положень ст. 8 КУпАП та ст. 5 КК України, особи, які до 01 липня 2020 року вчинили дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Підстав для закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутні, оскільки юридична відповідальність за вчинені правопорушення не скасована, а навпаки посилена (лист Касаційного кримінального суду Верховного Суду за № 370/1/158-20 від 03.07.2020 року).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX), який оприлюднений 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст. 286-1 за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, на даний час відновлена адміністративна відповідальність за вказані дії.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 122-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У відповідності до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП, підтверджуються матеріалами справи, зокрема протоколом серії ДПР18 № 394624 від 08.08.2020 року, протоколом серії ДПР18 №388545 від 08.08.2020 року, з яких вбачаються обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 08.08.2020 року, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу "Драгер" та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, рапортом працівника поліції від 08.08.2020 р., копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №348778 від 08.08.2020 року та відтвореним та дослідженим відеозаписом фіксування правопорушень, що містяться на DVD диску, які долучені до протоколів.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та ст. 122-2 КУпАП - невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП, суддя враховує, що відповідно вимог статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, при накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП, враховуючи характер вчинених правопорушень, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчинених ним правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, вважаю, що до слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таке визначене судом адміністративне стягнення за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 130, 245, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.Б. Шумило