Справа № 933/184/20 р.
Номер провадження № 3/933/88/20 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Щербак Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , працюючого гірничим на шахті "Піонер",

за ст. 130 ч.1 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення , ОСОБА_1 06 лютого 2020 року, о 10:20 год., керував автомобілем FIAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Центральній смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області з наявними ознаками алкогольного сп`яніння(тремтіння пальців рук,різке забарвлення шкіряного покриття обличчя). Від продуття газоаналізатора алкотестера Drager та проходження медичного огляду у медичному закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, пояснюючи, що 06 лютого 2020 року близько 10 години він керував транспортним засобом -автомобілем FIAT та був зупинений поліцейськими на вул.Центральній смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області за порушення ним ніби-то п.2.9 ПДР, у зв`язку з чим було складено постанову та накладено стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП. ОСОБА_1 при цьому виказував свої заперечення, затинався. Поліцейський , посилаючись що водій має почервоніння обличчя, запинання та тремтіння рук , припустив,що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечував ,запевняючи, що тривалий час не вживає спиртного, на обличчі звичайний рум`янець,затинається він з дитинства, а тремтіння рук викликано обурливою поведінкою поліцейського, який безпричинно наполягав на продутті алкотестера. На прохання водія показати сертифікат на алкотестер ,поліцейський повідомив,що сертифікат є у телефоні та показав його фото, яке було нечітким та нерозбірливим. Через ненадання сертифікату, ОСОБА_1 і відмовився продувати алкотестер. Вся ця розмова тривала близько години,він нервував і тому відмовився їхати до лікарні на огляд. Поліцейський знімав його відмову від проходження огляду на телефон та на зауваження водія зазначив,що зйомка ведеться і на боді-камеру, але "з телефону легше перекидувати інформацію". Свідки були запрошені вже після тривалої розмови з поліцейським і зйомку проведено лише частково,а не з моменту зупинки . Направлення до лікарні на проходження огляду йому не надавали.

Заслухавши пояснення правопорушника,свідків та, аналізуючи матеріали справи, встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд приймає до уваги, що однією зі складових правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5 ПДР України (в редакції постанови КМУ № 161 від 22.03.2017), згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова у п.2.5 ПДР, є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п.3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури, огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу. Результати огляду зазначаються у відповідному акті. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і проводиться в присутності поліцейського.

Враховуючи вищезазначені норми Порядку, суд зазначає, що складовою частиною притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР України є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість. Відповідно до Порядку огляд проводиться в декілька етапів: огляд особи проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів про, що складається відповідний акт. У разі не згоди особи з результатами огляду або відмови від проходження такого огляду, поліцейський направляє особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. п. 5, 6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Як за поясненнями самого правопорушника ,так і свідка ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, на вимогу водія сертифікат відповідності алкртестера технічним умовам поліцейським не надавався. Через це водій відмовився від обстеження на місці зупинки. Далі, він погодився їхати в лікарню Краматорська, але поліцейський зауважив, що вже пізно, бо ОСОБА_1 перед цим відмовився від проходження обстеження.

З пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні, вбачається поліцейські взагалі не надавали водію алкотестер, сертифікату на пристрій не було.

Крім того,відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вимогами п. 8 вищезазначеної Інструкції передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє.

Оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє направлення до медичного закладу, відсутні відомості щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, вважаю, що порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Стосовно наданого до протоколу відеозапису слід зазначити,що в протоколі поліцейським не зазначено засіб,за допомогою якого здійснювалася відеофіксація вчиненого правопорушення , а відтак такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом провини особи,яка притягається до адміністративної відповідальності. Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 524/1284/17.

В судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин ненадання доказів, які б переконливо свідчили, що він ухилився від проходження медичного огляду, запропонованого поліцейським у встановленого порядку . Навпаки, під час розгляду

справи було встановлено порушення процедури проведення освідування водія.

На підстави викладеного, провадження по справі про адміністративне правопорушення, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП,суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Щербак