Номер провадження: 33/813/1254/20
Номер справи місцевого суду: 521/2817/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

секретаря Дубрянської Н.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України громадянина Іраку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень на користь держави з конфіскацією вилучених грошових коштів у розмірі 2500,00 доларів США за протоколом ПМП №0099/50000/20 від 20.01.2020.

Представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, а саме не застосувати до громадянина Іраку ОСОБА_1 конфіскацію вилучених грошових коштів у розмірі 2500,00 доларів США за протоколом ПМП №0099/50000/20 від 20.01.2020 та повернути їх громадянину Іраку ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що готівкові кошти у розмірі 2500,00 доларів США, які були конфісковано в апелянта, не є товарами, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України. Судом не надано оцінки тій обставині, що дії ОСОБА_1 не загрожували громадським або державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняється законом. ОСОБА_1 не ухилявся від сплати митних або будь-яких інших зборів, не завдав будь-якої іншої майнової шкоди державі, про що було зазначено в письмових поясненнях. Судом також не враховано позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 11.07.2019 у справі «Садоча проти України».

28.10.2020 від представника Одеської митниці до суду апеляційної інстанції надійшли письмові заперечення до апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представників апелянта та Одеської митниці, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно з оскаржуваною постановою 20.01.2020 о 13 годині 35 хвилин у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль, гр. Іраку ОСОБА_1 , який прибув в Україну літаком «A-321» б/н TC-ONJ авіакомпанії «ONUR», рейсом №288 сполученням «Стамбул-Одеса». Формою проходження митного контролю гр. Іраку ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження. Після перетину, гр. Іраку ОСОБА_1 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на запитання про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що він має 10000 доларів США. На прохання пред`явити наявні у нього валютні цінності гр. Іраку ОСОБА_1 надав готівку в розмірі 13 600 доларів США, яку він переміщував через митний кордон України. Митну декларацію на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро, гр. Іраку ОСОБА_1 до митного контролю не надав. Своїми діями гр. Іраку ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор), а саме - у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 13600 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

Судом першої інстанції визнано, що ОСОБА_1 порушив встановлений Митним кодексом порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто здійснив переміщення через митний кордон України за формою проходження митного контролю "зелений коридор" товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, а саме - готівки у сумі, що перевищує 10000 євро в еквіваленті.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, суд обґрунтував його доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на даних, що містяться у протоколі про порушення митних правил, письмових поясненнях ОСОБА_1 , письмових поясненнях свідка, описі, вилучених у ОСОБА_1 предметів (коштів у сумі у сумі 2500 доларів США).

Вказані докази відповідають вимогам належності і допустимості та у своїй сукупності підтверджують висновки суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

На момент перетину митного кордону у ОСОБА_1 були відсутні дозвільні документи на переміщення валюти через митний кордон України.

Відповідно до ст.471 Митного кодексу України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов`язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через "зелений коридор".

Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов`язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_1 валюти не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку на підставі Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» та рішень Європейського Суду з прав людини. Порівняно з загальною сумою, яка переміщувалася через кордон, сума коштів, що підлягали конфіскації, не є значною, і походження коштів апелянтом не зазначено, тому відсутні тотожні ознаки для застосування до виниклих відносин висновків у справі «Садоча проти України».

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для скасування вказаного рішення відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є. С. Сєвєрова