Справа № 199/1846/20
ПОСТАНОВА

іменем України

01 квітня 2020 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ПАП «Вем Сервіс», проживаючого по АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

-За участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 потерпілих ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 :

11.03.2020 близько 15.00 годині, за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, №43 в приміщенні ветеринарної клініки « ОСОБА_4 » влаштував конфлікт в ході якого виражався грубою нецензурною лайкою та всіляко погрожував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував на обставини зазначені у протоколі, вину у скоєному не визнав, та пояснив суду, що під час описаних подій 11.03.2020 року, він зайшов до ветеринарної клініки, та звернувся до ОСОБА_3 , яка там працює, з метою отримання боргу 15 річної давності шляхом переведення грошових коштів на банківську карту. Та почав вимагати, аби ОСОБА_3 записала номер його картки та перерахувала гроші, у свою чергу потерпіла ОСОБА_3 не погодилась з такою вимогою, та покликала свого чоловіка ОСОБА_2 .Раптово, на ґрунті такого звернення зав`язався словесних конфлікт наслідком якого ОСОБА_2 викликав співробітників поліції, сам ОСОБА_2 стояв на проході, та не давав можливість вийти на двір. Разом з тим, додав, що він має ряд хронічних захворювань одне з яких цукровий діабет, а також є інвалідом. Внаслідок таких дій, через нервову напругу у нього міг статися приступ. Крім зазначеного надав суду DVD диск з відеозаписом обставин та розвитку подій того дня.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 показала суду, що під час описаних подій 11.03.2020 близько 15:00, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 вона перебувала на робочому місці у ветеринарній клініці розташованій за адресою АДРЕСА_2 . В цей час, до приміщення зайшов раніше їй знайомий ОСОБА_1 , який вже неодноразово вимагав повернути нібито якісь грошові кошти шляхом переведення на його банківську картку, на таку вимогу вона відповіла відмовою, у відповідь на що ОСОБА_1 почав наполегливо вимагати, та як наслідок погрожувати фізичною розправою, натякаючи на спричинення тілесних ушкоджень, а також голосно кричати у присутності відвідувачів клініки. Намагаючись заспокоїти ОСОБА_1 , вона попрохала підійти її чоловіка ОСОБА_2 , однак на цьому ОСОБА_1 не зупинився, та продовжив їх обох ображати. Внаслідок чого, її чоловік подзвонив до поліції за допомогою, почувши телефонну розмову, ОСОБА_1 раптово почав залишати місце конфлікту, однак ОСОБА_2 попрохав та намагався зупинити ОСОБА_1 . По приїзду працівників поліції, останні склали на громадянина ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за дрібне хуліганство. Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що під час описаних подій 11.03.2020, він разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та клієнтами клініки, знаходився на робочому місці у ветеринарній клініці розташованій за адресою м АДРЕСА_3 Дніпро вулиця Калинова № АДРЕСА_2 . Раптово його покликала дружина та попрохала вжити заходів до ОСОБА_1 , який вчинив в приміщенні клініки дебош, через надуманий ним грошовий борг, чим налякав відвідувачів, а також висловлювався нецензурною лайкою, погрожував розправою, та зв`язками зі Службою Безпеки України. Крім зазначеного, проводив незаконну відео зйомку, тим самим намагався загострити обстановку. Далі, він викликав по мобільному телефону працівників поліції, внаслідок чого ОСОБА_1 розуміючи що зараз приїдуть працівники поліції намагався залишити заклад, він же у свою чергу намагався зупинити ОСОБА_1 , аби той залишився на місці до приїзду працівників поліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме у вчиненні дрібного хуліганства, доведена в повному обсязі наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 434808 від 13.03.2020 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі;

- заявою про вчинене правопорушення від потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до яких останні просить вжити заходів до громадянина ОСОБА_1 ;. - фотознімками з камер спостережень приміщення ветеринарної клініки розташованої за адресою м. Дніпро вулиця Калинова №43 - від 11.03.2020 року, що свідчить, про перебування ОСОБА_1 в приміщенні клініки.

У свою чергу, наданий ОСОБА_1 відеозапис, містить інформацію лише щодо подій які стали наслідком його хуліганських дій . Разом з тим, відеозапис містить інформацію, з приводу того, як стороння особа зафіксована на відео говорить ОСОБА_1 , про те, останній висловлював погрози на адреси потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, суд виходить з того, що учасниками судового розгляду не оспорюються сам факт, час, місце та мотив конфлікту і такі обставини поза всяким сумнівом достатньо доведені сукупністю вищенаведених доказів. Так, як сам ОСОБА_1 у судовому засіданні наголосив, що зайшов до клініки з метою повернення грошового боргу п`ятнадцятирічної давності зі сторони потерпілої ОСОБА_6 .

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне. Надаючи адміністративно-правову оцінку діянням ОСОБА_1 , суд виходить з того, що досліджені судом докази поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять, що останній, перебуваючи у громадському місці, де знаходились як потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 так і нші відвідувачі, не реагуючи на зауваження як потерпілих так і відвідувачів клініки, свідомо порушував правила і норми поведінки в суспільстві: висловлювався нецензурною лайкою, протягом тривалого часу принижував присутніх. Одночасно, зухвала, агресивна та провокативна поведінка ОСОБА_1 , з урахуванням наявності у останнього можливості відстоювати свої права і інтереси у передбачений законом спосіб, на думку суду, безсумнівно свідчать про свідоме бажання ОСОБА_1 саме порушити громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства та встановлених в ньому правил, що ґрунтувалося на хибному відчутті своєї переваги над іншими особами. Одночасно, слід зазначити, що пояснення ОСОБА_1 , як первинні так і надані в процесі судового розгляду, мають у собі ознаки спрямованості на засудження потерпілих, в межах складеного протоколу, на його думку, за порушення саме потерпілими якихось прав ОСОБА_1 ,, які ґрунтуються на його особистому переконанні, що у свою чергу свідчить про намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинений проступок.

За таких обставин дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.173 КУпАП, а саме вчинення дрібного хуліганства.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, той факт, що ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не розкаявся. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 , накласти адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП у виді штрафу, у розмірі 7 (семи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

На підставі ст. 401 КУпАП стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В.Щербина-Почтовик

01.04.2020