ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/176/20 Головуючий в 1-й інстанції Проценко А.М.
Єдиний унікальний № 329/16/20
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працює, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 08.01.2020 року о 17 годині 56 хвилин по вул. Гоголя при виїзді з смт. Чернігівка ОСОБА_1 керував автомобілем GeeLy - СК д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду із застосуванням спеціального засобу «Драгер» Алкотест 6810 № ARCE та проходження медичного обстеження у лікаря нарколога Чернігівської ЦРЛ у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду є передчасною та незаконною, а тому підлягає скасуванню з одночасним прийняттям рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення він не визнає, оскільки не відмовлявся від проходження обов`язкового медичного огляду на стан сп`яніння. Під час зупинки працівниками поліції ніхто з них не вказував на те, що він керує автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, як зазначено у протоколі та постанові суду, а лише з тих підстав, що надійшло повідомлення до відділу поліції про можливе керування особою у стані алкогольного сп`яніння. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише постійно з`ясовував у працівників поліції на якій підставі було зупинено автомобіль, яким він керував.

Посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно того, що він керував у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що разом з чоловіком була зупинена працівниками поліції. На момент зупинки вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Протокол відносно нього складався працівниками поліції в автомобілі. Під час складення протоколу він не був присутній. Після складення протоколу до автомобілю запросили іншого свідка ОСОБА_3 , який розписався в протоколі. Окрім протоколу та пояснення вона ніяких документів не підписувала. Акт огляду на стан сп`яніння вона не пам`ятає, що підписувала, більш всього вона підписувала чистий бланк. При цьому він не був присутній. Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_3 .

Вивченням у судовому засіданні СД-диски, на якому відображені події, викладені в протоколі встановлено, що протокол складено без його участі, оскільки весь час він сперечався з працівниками поліції з приводу причин зупинки автомобілю. На питання чи він готовий пройти огляд на стан сп`яніння він вказував, що готовий. Коли йому надали протокол для підписання на місці події був присутній його брат ОСОБА_4 та вони попрохали надати пристрій Драгер та сертифікат відповідності до нього. Після того, як було надано сертифікат встановлено, що строк дії сертифікату закінчився в листопаді 2019 року та він почав разом з братом ОСОБА_4 вимагати проходження обов`язкового медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, проте його зауваження залишились поза увагою, а працівники поліції залишити місце події.

Просить постанову суду скасувати та постановити нове судове рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив їх у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Так, провина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №241338, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом; рапортом поліцейського-водія Чернігівського ВП Василенка В.; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я; актом огляду на стан алкогольного саяніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження обстеження спеціальним засобом «Драгер» відмовився у присутності двох свідків; направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у присутності двох свідків; оглянутим в судовому засіданні СD-диском, на якому відображені події, викладені в протоколі.

Доводи апелянта з приводу того, що він був згоден пройти тест на алкогольне сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки, спростовується змістом з бодікамер поліцейського, які містяться на DVD диску, з якого вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 на місці зупинки пропонується пройти огляд за допомогою спеціальних засобів, але він натомість весь час сперечається і так в підсумку і не надав свою згоду на проходження тесту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Щодо свідчень ОСОБА_4 про надання на його вимогу сертифікату на алкотестер, строк дії якого закінчився, суд зазначає, що останній прибув на місце зупинки водія вже після складення протоколу за відмову від проходження вказаного огляду, що підтверджується показаннями інших свідків та відеозаписом з боді-камери працівника поліції, долученим до матеріалів даної справи.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 , належним чином врахував та достатньо вмотивував обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно того, що він керував у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні першої інстанції були допитані свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що була свідком наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки у нього був запах з порожнини рота та млява мова, та складання щодо нього протоколу за відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Провести огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. В її присутності складалося направлення до лікаря-нарколога. Також вказала, що перебувала на місці вчинення правопорушення близько 1.5 години. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що був свідком того, як ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», проте він неодноразово від цього відмовлявся.

Таким чином, доводи апелянта щодо ствердження ним, що 08.01.2020 p., керуючи автомобілем GeeLy - СК д/н НОМЕР_2 він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, є також необґрунтованим, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи та доказами, які містяться в них.

Таким чином, апеляційні вимоги апелянта щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не можуть бути задоволені, оскільки, в апеляційному порядку перевірено, що водій ОСОБА_1 дійсно скоїв вищевказане правопорушення.

За таких обставин, постанова Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 329/16/20