П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792, складеного 27.12.2019 року поліцейським СРПП Костянтинівського ВП старшим сержантом поліції Фурамовим І.М., 27.12.2019 року о 08 год. 40 хв. в м. Слов`янськ по вул. Ярослава Мудрого біля буд. 129 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, червоні очі), громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на місці, але за відсутності спеціальних технічних засобів для виявлення наркотичного сп`яніння на місці, останньому було запропоновано проїхати в медичний заклад м. Слов`янськ для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично відмовився у присутності двох свідків, від керування усунений, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792, складеним 27.12.2019 року поліцейським СРПП Костянтинівського ВП старшим сержантом поліції Фурамовим І.М., 27.12.2019 року о 08 год. 40 хв. в м. Слов`янськ по вул. Ярослава Мудрого біля буд. 129 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, червоні очі), громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на місці, але за відсутності спеціальних технічних засобів для виявлення наркотичного сп`яніння на місці, останньому було запропоновано проїхати в медичний заклад м. Слов`янськ для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично відмовився у присутності двох свідків, від керування усунений, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298978 від 22.12.2019 року, складено за фактом порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, тобто відмовою від проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП складом даного адміністративного правопорушення є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792 від 27.12.2019 року та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також повідомлено про час, дата та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак жодним чином не проведено роз`яснення громадянину наслідки його відмови від пропозиції співробітника поліції пройти у встановленому законом порядку та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Натомість, ОСОБА_1 надано пояснення на окремому листі, з яких вбачається, що причиною відмови останнього від проходження медичного на стан сп`яніння зумовлена поспіхом ОСОБА_1 на роботу.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Загальні положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішній справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 розд. І вказаної Інструкції , огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Пунктом четвертим розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792, ознаками виявленого поліцейським у ОСОБА_1 наркотичного сп`яніння, зазначено «мляву мову, червоні очі». Проте, в Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному на ОСОБА_1 та долученому до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, зазначено інші ознаки сп`яніння, а саме: «розширені зіниці очей не реагують на світло, жвавість». Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792 від 27.12.2019 року, поліцейським СРПП Костянтинівського ВП старший сержантом поліції Фурамовим І.М. однією з ознак виявлених при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння вказано «червоні очі», яка згідно вищевказаної інструкції не належить до ознак наркотичного сп`яніння, інша ж ознака «млява мова» не вказана у направленні на огляд та суперечить вказаній «жвавість», що є взаємовиключними ознаками за визначенням. Зазначені обставини викликають сумніви у об`єктивності наведених доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, слід звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Так, в пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також, слід звернути увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286 ) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України. На проблему співвідношення санкцій звертало увагу і Головне науково-експертне управління Верховної ради України надаючи свій висновок на зазначений проект закону.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також слід зауважує, що в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії2, пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, слід звернути увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище, було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

В цій ситуації на думку суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 , при цьому з пояснень наведених свідків не вбачається обставин повідомлення та роз`яснення співробітниками поліції ОСОБА_1 про наслідки відмови останнього від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, зокрема, про міру та ступінь відповідальності останнього у разі такої відмови.

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення пояснення вказаних свідків.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450792, складеного 27.12.2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, фіксація правопорушення за допомогою будь-яких технічних засобів не відбувалась, інші докази винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 п. 1, ст.ст. 280, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко