КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 361/527/20
Номер провадження : 33/824/1793/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горобівського І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 18 січня 2020 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Бровари по вул. С. Москаленка, 16 керував автомобілем марки «ВАЗ 111740» р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest», відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, 23.03.2020 захисником було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 27.03.2020, однак, суд першої інстанції, не повідомивши про результат розгляду клопотання та час наступного судового засідання, розглянув справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Повістка про виклик із новою датою судового засідання, а ні захиснику, а ні особі, що притягується до відповідальності - не надходила, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази відправлення повісток.

У зв`язку з такими неправомірними діями суду, захисник, як зазначається у скарзі, був позбавлений можливості надати додаткові письмові пояснення щодо невинуваті особи, які мають суттєве значення для правильного рішення справи та звернути увагу суду на інші важливі обставини.

Крім того, як вважає апелянт, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам, так як при розгляді справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та залишив поза своєю увагою те, що працівниками поліції, внаслідок упередженого відношення, не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу.

Також, апелянт вказує на те, що запис в протоколі про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду на місці не відповідає дійсності, так як в Акті відсутній підпис ОСОБА_1 та відсутній запис про відмову від підпису, хоча дані графи містяться в самій формі цього акту, що свідчить про відсутність пропозиції пройти огляд на місці, крім того, в акті не вказано назву та номер приладу, який мав використовуватись для проведення огляду на місці, і не було долучено до протоколу Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу апелянт і на відсутність будь-якої пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки згідно усних пояснень, наданих свідком ОСОБА_2 у судовому засіданні, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується аудіо записом.

Поміж іншого, зазначає апелянт про те, що час складення протоколу та направлення на огляд до медичного закладу збігаються - 18 год. 00 хв., у зв`язку з чим, вказані дії поліцейських свідчать про упереджене ставлення до водія та визнання його винним в момент складення направлення, що суперечить ст. 62 Конституції України.

На думку апелянта, суд першої інстанції, не вирішивши питання щодо відсутності підстав для направлення водія для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, не надавши цій важливій обставині належної правової оцінки, одразу перейшов до дослідження обставин відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, при цьому, суд не врахував, що пропозиція пройти огляд в законному порядку не здійснювалась.

Крім того, апелянт зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений до моменту виявлення порушення, оскільки згідно протоколу, час складення протоколу - 18 год. 00 хв., час виявлення порушення - 18 год. 30 хв., тобто, протокол почали складати до моменту виявлення порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність пропозиції на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та поспішне оформлення адміністративного матеріалу, без законних підстав, та вказує на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 , як вважає апелянт, не можна розцінювати, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, як вказує апелянт, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться неточності, а саме: не вірно вказане місце проживання водія; не вірно вказано по батькові одного із свідків; у графі «підписи свідків» міститься три підписи, хоча свідків двоє. При цьому підписи першого та другого свідків є ідентичними, що викликає сумнів, і зазначені недоліки протоколу, суд намагався виправити шляхом допиту осіб у судовому засіданні, при тому, що чинне законодавство не передбачає повноваження суду здійснювати уточнення по недоліках протоколу про адміністративне правопорушення та спростовувати розбіжності адміністративного матеріалу шляхом отримання роз`яснень від свідків та співробітників поліції.

Звертає увагу апелянт і на порушення процедури складання протоколу, а саме на те, що протокол складався майором поліції ОСОБА_3 в службовому автомобілі, за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, майор поліції ОСОБА_3 не спілкувався з водієм, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 .

Зокрема, як вказує апелянт, в якості свідків було залучено осіб, які зупинили автомобіль ОСОБА_1 з грубим порушенням Правил дорожнього руху та викликали поліцію на ґрунті особистої неприязні, і очевидним є те, що особи, з якими у ОСОБА_1 виник конфлікт, почали свідчити проти нього, при цьому, поліцейські мали можливість залучити у якості свідків інших осіб, однак вони цього не зробили.

Також, як вважає апелянт, неповним є відеозапис з нагрудної камери поліцейського та відеозапис, здійснений свідками, так як він постійно переривається, і з матеріалів відеозапису не розуміло, як відбувалась зупинка транспортного засобу, як проходило спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції.

Крім того, як вказує апелянт, в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилання ні на відеозапис з нагрудної камери поліцейського, ні на відеозапис, здійснений свідками, і протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічні засоби, якими здійснено такий відеозапис.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горобівського І.Г., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги захисника, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, незважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини вчиненого адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Зокрема, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя залишив поза увагою те, що, згідно з вимогами ч. 5 ст. 266 цього Кодексу, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як прямо передбачено п.п. 5, 6 розділу ІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Крім того, як встановлено п. 6 розділу ІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як встановлено за наслідками апеляційного розгляду, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими не були дотримані в повному обсязі вищенаведені вимоги законодавства та відомчих інструкцій, приймаючи до уваги наступне.

По-перше, як встановлено з матеріалів справи під час апеляційного розгляду, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», було зупинено 18 січня 2020 року в м. Бровари по вул. Сергія Москаленка, 16, не поліцейським, а особою яка не мала на це жодних повноважень, навіть за умови наявності для цього передбачених законом підстав, зокрема якщо водій під час руху порушив Правила дорожнього руху.

По-друге, в порушення наведених вище вимог відомчих Інструкцій поліцейські, під час оформлення щодо ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення, залучили в якості свідків осіб, щодо неупередженості яких, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, є сумніви, оскільки саме вказані свідки зупинили автомобіль ОСОБА_1 з грубим порушенням Правил дорожнього руху та внаслідок конфлікту, який виник між ними, викликали поліцію на ґрунті особистої неприязні.

По-третє, незважаючи на мотиви, якими суддя обґрунтував свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може з ними погодитися, оскільки пояснення зацікавлених свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , разом з наданими ними суду відеозаписами, так само як і рапорти працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , разом з відеозаписом доданим до рапорту останнього, не можуть бути визнані беззаперечними доказами того, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані всі вимоги зазначених вище Інструкції, зокрема передбачені п. 7 розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 та п. 6 розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395.

Більш того, на жодному відеозапису, в тому числі на тому, який надав суду поліцейський ОСОБА_6 не були зафіксовані обставини, за яких ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до порядку, передбаченого Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735, а також, що останній, у присутності зазначених у протоколі свідків, відмовився від проведення такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

До цього слід також додати, що працівники поліції, маючи нагрудні камери відео реєстратори, взагалі не фіксували процес оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення, крім пояснень свідків, не було додано а ні відеозапису, а ні Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а ні Направлення водія до закладу охорони здоров'я, хоча два останніх документи були направлені до суду разом з протоколом та поясненнями свідків.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили, поза розумним сумнівом, зробити висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як зазначалось вище, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 цього Кодексу, не може вважатися дійсним.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г. підлягає задоволенню, а постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського І.Г. задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Телепенько А.Д.